ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 р. 	Справа № 440/5744/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,  по справі № 440/5744/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розслідування нещасного випадку, який стався 12.10.2003, у період проходження ним служби в органах внутрішніх справ України та під час якого ним отримані тілесні ушкодження;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області провести розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 , який стався 12.10.2003, у період проходження ним служби в органах внутрішніх справ України та під час якого ним отримані тілесні ушкодження та оформити його результати з урахуванням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1346 від 27 грудня 2002 року.
В обґрунтування позовних вимог вказав про протиправну бездіяльність відповідача щодо проведення повторного службового розслідування нещасного випадку 12.10.2003 із посиланням на норми Наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» (далі – Порядок №1346), за яким розслідуванню   підлягають   раптові   погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим  випромінюванням,  інші   ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки) і за результатами розслідування складається акт за формою Н-1. Так, ОСОБА_1 вважає належною підставою для призначення повторного службового розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 12.10.2003, незгоду позивача із обставинами зміни формулювань у довідці серії МСЕ №0300443 від 29.12.2004 щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень, наполягає на наданні ним підтверджуючих фактів незаконності зміни формулювання у довідці серії МСЕ №0351846 від 22.06.2004 в якій зазначено, що травма ОСОБА_1 пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що суд першої інстанції в порушення     ч. 4 ст. 9 КАС України не вжив визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, а виключно витребував вибіркові докази з власної ініціативи. Суд необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про виклик свідків та у задоволенні клопотання про витребування  матеріалів кримінального провадження. В свою чергу, свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , будучи допитаними в рамках кримінального провадження                                            № 42020171010000061, прямо вказували, що позивач ОСОБА_1 отримав травму у період проходження служби під час виконання службових обов`язків. Зауважив, що з аналізу письмових допитів свідків прямо вбачається, що відбулась фальсифікація документів (рішень), що призвело до спотвореного формулювання "Травма не пов`язана з виконанням службових обов`язків", а першопочатково було "травми пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ і пов`язані з виконанням службових обов`язків". Крім того, суд не надав оцінки процесуальним та матеріальним порушенням з боку відповідача таким як: 
позивач звертався до відповідача із заявою про проведення службової перевірки, але звичайним листом-відповіддю йому було відмовлено, хоча з урахуванням діючого на той і теперішній час законодавства таке рішення як відмова повинно прийматись колегіально (постанова, акт), а не листом-відповіддію;
керівництво своїм листом до ВЛК прохало змінити своє рішення і зазначити, що травма позивачем отримана не під час виконання службових обов`язків, що з боку ВЛК було і незаконно виправлено. При цьому, в порушення Положення про діяльність військово-лікарської комісії та Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС від 06.02.2021 № 85 рішення приймалось НЕ колегіально й тим більше такий протокол не існує в природі;
22.11.2004 року перший заступник начальника УМВС України в Полтавській області  видав розпорядження яким скасував акт про нещасний випадок (поранення) та доручив інспекції державного нагляду за охороною праці УМВС вирішити питання про скасування усіх інших документів. Керівник при виданні розпорядження посилався на ряд законодавчих актів на підставі яких він має право видавати таке розпорядження, але ці нормативні акти не мають взагалі ніякого відношення до службового розслідування, нещасних випадків тощо, бо регулюють правовідносини у зовсім іншій сфері юридичних послуг;
заступник начальника УМВС України в Полтавській області листом від 27.11.2004 року звернувся до головного лікаря МСЕК, в якому прохав переглянути рішення МСЕК №2 від 22.06.2004 року і головний лікар незаконно переглянув попереднє законне рішення, хоча згідно законодавства не наділений такими повноваженнями й тим більш керівництво УМВС не мало законних підстав на звернення до МСЕК з подібним листом, бо законом чітко прописано, що в разі незгоди керівництва УМВС необхідно звернутись до суду. Крім того, на час подання листа вже сплинули всі процесуальні строки на оскарження.
Вважає, що є всі законні підстави для скасування незаконного, на його думку,  рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року, який не в повній мірі з`ясував обставини справи.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначив, що відповідачем проведено службове розслідування у 2003 році, за результатами якого складений висновок від 10.12.2003 про отримання підполковником міліції ОСОБА_1 травми в період проходження служби при обставинах, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків. Вказаний висновок є чинним та не оспорювався позивачем у судовому порядку. Відповідач вказав про надання до ВЛК акту за формою Н-1 від 22.04.2004, що не відповідав висновкам службового розслідування. Про таке було встановлено в ході службового розслідування а саме, що ОСОБА_1 , який був ознайомлений з висновком службового розслідування від 10.12.2003, свідомо вніс в акт завідомо неправдиві відомості, а саме вказав, що тілесні ушкодження отримані у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, а посадові особи, які підписали Акт за формою Н-1 від 22.04.2004, не перевірили відповідність внесених даних висновком службового розслідування від 10.12.2003. Також було встановлено, що Акт за формою Н-1 від 22.04.2004 складений на бланку, що є додатком до Порядку проведення військо-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.02.2001 №85, а не відповідно до Порядку №1346.
Також відповідач вказав, що службове розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 , що стався 12.10.2003 проведено відповідно до Порядку №1346, за результатами якого оформлений Акт розслідування нещасного випадку, що стався 12.10.2003 о 00:20 форми Н-5* від 25.11.2004 та також оформлений Акт №20 розслідування нещасного випадку невиробничого характеру форми НТ* від 25.11.2004, відповідно до яких нещасний випадок із ОСОБА_1 стався в період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків і вказані акти є чинними та не оскаржувалися.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 12.10.2003 близько 00:20 на перехресті вул. Київське Шосе - вул. Михайла Грушевського в м. Полтаві, внаслідок ДТП за участю транспортного засобу марки ГАЗ-32213, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 отримав травми і був доставлений в реанімаційне відділення обласної лікарні м. Полтави, де йому було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню, епідуральна лівобічна гематома та субдуральна гематома та проведено оперативне втручання - видалення лівобічної епідуральної та субдуральної гематоми.
За даним фактом проведене службове розслідування, матеріали якого наявні в матеріалах  справи /а.с.86-105/ за висновком якого травми отримані в період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків /а.с.87/.
За змістом свідоцтва про хворобу №108-С від 13.05.2004 травми, отримані ОСОБА_1 , пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ і пов`язані з виконанням службових обов`язків /а.с. 27/. Позивач отримав довідку серії МСЕ №0351846 від 22.06.2004 в якій зазначено, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків і встановлена ІІІ-я група інвалідності з 08.06.2004 /а.с. 29/.
В ході розгляду Октябрським судом м. Полтави цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії посадових осіб УМВС України в Полтавській області щодо невидання посвідчення учасника бойових дій, ст. юрисконсультом Штабу підполковником міліції ОСОБА_7 складена доповідна записка про невідповідність висновку службового розслідування від 10.12.2003 – отримання травм у період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків із актом про нещасний випадок (поранення) за формою Н-1 за яким отримані травми у період проходження служби при виконанні службових обов`язків /а.с.106/.
Розпорядженням від 30.10.2004 №293/Лс, відповідно до вимог п. 3.19 Порядку № 1346, створена комісія щодо розслідування нещасного випадку із співробітником УМВС /а.с.109 (зворот)/.
За результатами проведеного службового розслідування було встановлено, що акт про нещасний випадок (поранення) форми Н-1 виданий ОСОБА_1 в порушення вимог законодавства; відомості вказані в ньому не відповідають дійсності; доручено компетентним службам УМВС України в Полтавській області підготувати необхідні документи для анулювання акту та прийнятих на його основі рішень іншими органами та установами, складений відповідний висновок від 05.11.2004 /а.с.117-120/.
Розпорядженням першого заступника начальника УМВС України в Полтавській області Лісоколенком С.С. від 22.11.2004 № 303/Лс скасований акт про нещасний випадок (поранення)               Н-1 від 22.04.2004 /а.с.109/.
За результатами повторного проведення розслідування нещасного випадку було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 12 жовтня 2003 року о 00:20 форми Н-5* від 25.11.2004, відповідно до якого нещасний випадок із співробітником ОВС УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 стався в період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків /а.с.112-113/ та Акт №20 розслідування нещасного випадку невиробничого характеру форми НТ* від 25.11.2004, затверджений 28.11.2004 /а.с.111/, відповідно до змісту якого травма, яку отримав ОСОБА_1 є причиною нещасного випадку який стався під час проходження служби та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
31.12.2004 року ОСОБА_1 отримав довідку серії МСЕ №0300443 від 29.12.2004 про встановлення йому ІІІ групи інвалідності, внаслідок травми, яка не пов`язана з виконанням службових обов`язків /а.с. 35-36/.
25.02.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 КК України, де вказав про видання службовими особами ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» завідомо неправдивих документів про встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, яка не пов`язана з виконанням службових обов`язків.
03.03.2023 кримінальне провадження за вказаною заявою закрите за відсутності в діях співробітників ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області», Полтавської обласної МСЕК №2 складу кримінального правопорушення /а.с. 38-42/.
Позивач 28.03.2023 звернувся з листом до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про скасування незаконних рішень, які прийняті в рамках службового розслідування проведеного по факту отриманих травм 12.10.2003 ОСОБА_1 ; призначення службового розслідування по факту отриманих травм 12.10.2003 /а.с. 56-59/.
Листом від 10.04.2023 № Б-4347 л.к. позивачеві відмовлено у проведенні службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень 12.10.2023 під час проходження служби в ОВС /а.с. 60/.
Не погодившись із відмовою у призначенні та проведенні повторного службового розслідування, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо відмови у проведенні розслідування нещасного випадку, який стався 12.10.2003 і зобов`язання провести розслідування вказаного нещасного випадку.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано, а судом не встановлено обставин та подій, які відповідно до положень Порядку №1346 можуть слугувати підставою для перегляду вказаного висновку, призначення та проведення повторного розслідування.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року                  № 2694-ХІІ (далі по тексту - Закон №2694) охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
Відповідно до статті 14 вказаного Закону працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Приписами статті 22 Закону № 2694 встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 грудня 2002 року № 1346 (далі по тексту Порядок №1346).
Згідно з пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Пунктом 2.2. Порядку №1346 встановлено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до пункту 2.4. Порядку №1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).
За приписами пункту 3.5 Порядку №1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.
Пунктом 3.19 Порядку №1346 врегульовано, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.
За правилами пункту 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:
- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;
- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;
- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;
- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);
- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
За результатами належним чином проведеного розслідування, об`єктивного вивчення та дослідження усіх обставин нещасного випадку, Комісія ухвалює один з таких висновків: "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", "нещасний випадок трапився  при виконанні  службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку,  громадської безпеки,  у боротьбі зі злочинністю", "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків".
За пунктом 3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби під час:
- перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час;
- приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни;
- проведення   навчання,   тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час;
- використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника;
- подання підрозділом шефської допомоги;
- провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;
- перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території  вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов`язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов`язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища;
- прямування  працівника   до   об`єкта   (між    об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об`єкта за дорученням керівника;
- прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.
Комісія з  розслідування  також  визнає,  що  "нещасний випадок  трапився  при  виконанні службових обов`язків",  якщо він стався в період проходження служби внаслідок:
- спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків;
- травмування  внаслідок   нестатутних   відносин   (у  разі відсутності вини потерпілого) (пункт 3.10 Порядку №1346). 
Згідно із пунктом 3.11 Порядку №1346 комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в   період проходження служби  і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:
- за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11;
- унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою, або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;
- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;
- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури;
- унаслідок   порушення потерпілим службової (трудового) дисципліни.
Положеннями пунктів 3.12-3.15 Порядку № 1346 визначено, що до першого примірника  акта  розслідування  нещасного випадку  (у  тому  числі  поранення)  за  формою  Н-5* (далі - акт  розслідування нещасного випадку) долучаються:  акт за формою  Н-1* (НТ*),  пояснення  свідків,  потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце  події  (робоче місце),  стан технічних засобів (транспорту, устаткування,  апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності  в  його  організмі  алкоголю,  отруйних  чи наркотичних речовин. 
Нещасні випадки  (у  тому  числі  поранення),  про  які складаються акти за формою Н-1* (НТ*), реєструються у підрозділі в журналі за встановленою формою (додаток 5). 
Керівник підрозділу повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*)  протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, - протягом доби після одержання необхідних матеріалів. 
Затверджені акти Н-1* (НТ*) разом з актом розслідування нещасного випадку Н-5* не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування  видаються потерпілому або його довіреній особі,  а також надсилаються:
- керівникові (спеціалістові) служби охорони праці підрозділу разом з першими примірниками актів розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1*  (НТ*)  та  всіма  іншими матеріалами розслідування;
- керівнику відповідної служби державного нагляду за охороною праці МВС, ГУМВС,  УМВС разом з примірниками актів  розслідування нещасного  випадку  (поранення)  за  формами  Н-5*,  Н-1*  (НТ*) і копіями всіх матеріалів розслідування;
-  органу,  до  сфери  управління якого належить підрозділ, - акти  розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1* (НТ*);
- до особової справи потерпілого - акт Н-1* (НТ*).
На вимогу потерпілого керівник зобов`язаний ознайомити потерпілого  або  особу,  яка   представляє його інтереси,  з матеріалами розслідування нещасного випадку. 
Судом встановлено, що в ході службового розслідування, призначеного за фактом події, що сталася 12.10.2003 із оперуповноваженим в ОВС групи кримінальної розвідки в ІТТ та ДДПВП РАЦ при УМВС підполковником міліції ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 рухався по узбіччю проїжджої частини з правого боку. Близько 00.20 зі сторони вул. Фрунзе в напрямку      вул. Кагамлика по вул. Х.Шосе рухався автомобіль ГАЗ 32213 д/н НОМЕР_1 , який належить приватному підприємцю ОСОБА_8 під керуванням по дорученню гр. ОСОБА_6 , 1976р.н., мешканця м. Полтави, працює водієм ПП “Волинець”. Навпроти           вул. Ліхачова водія ГАЗ гр. ОСОБА_6 осліпив фарами зустрічний автомобіль. В зв`язку з недостатньою освітленістю вулиці водій не мав змоги побачити рухаючогося в попутному напрямку пішохода. ОСОБА_6 було вжито термінове гальмування, але так як покриття шосе було мокрим, а відстань до пішохода незначною, зіткнення уникнути не вдалося.
Після дорожньо-транспортної пригоди, водієм ГАЗ, було викликано наряд ДАІ та карету швидкої допомоги. 
В подальшому лікарями ОСОБА_1 був направлений в реанімаційне відділення обласної лікарні м. Полтави, де йому було поставлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню, епідуральна лівобічна гематома та субдуральна гематома. 
Відповідно до протоколу №4063 від 12.10.2003 та виписного епікрізу з історії хвороби №13939 обидва учасника ДТП знаходилися в тверезому стані. 
12.10.2003 року ОСОБА_1 було зроблено оперативне втручання - видалення лівобічної епідуральної та субдуральної гематом, після чого, по стабілізації стану, 13.10.2003 він був переведений з реанімаційного відділення до нейрохірургічного.
В обласній лікарні ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 12.10.2003 по 03.11.2003.
По факту ДТП була порушена кримінальна справа за ст.286 ч.1 КК України.
За висновком службового розслідування від 10.12.2003 підполковник міліції ОСОБА_1 , отримав травми у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, епідуральної лівобічної гематоми та субдуральної гематоми - в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків /а.с.86-87/.
Вказаний висновок службового розслідування від 10.12.2003 ніким не оскаржувався і не скасовувався, на час розгляду справи є чинним.
В матеріалах справи наявна копія акту за формою Н-1 про нещасний випадок (поранення), який стався із ОСОБА_1 12.10.2003 /а.с.114-115/. У висновку вказаного акту зазначено, що він стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків /а.с.115/, що не відповідає висновку службового розслідування від 10.12.2003.
За інформацією відповідача в ході розгляду Октябрським судом м. Полтави цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії посадових осіб УМВС України в Полтавській області щодо не видання посвідчення учасника бойових дій, 19.10.2004 ст. юрисконсультом Штабу підполковником міліції ОСОБА_7 складена доповідна записка про невідповідність висновку службового розслідування від 10.12.2003 – отримання травм у період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків із актом про нещасний випадок (поранення) за формою Н-1 за яким отримані травми у період проходження служби при виконанні службових обов`язків /а.с.106/.
За вказаних обставин, розпорядженням від 30.10.2004 №293/Лс, відповідно до вимог п. 3.19 Порядку №1346, була створена комісія щодо розслідування нещасного випадку із співробітником УМВС /а.с.109 (зворот)/.
За результатами проведеного службового розслідування було встановлено, що акт про нещасний випадок (поранення) форми Н-1 виданий ОСОБА_1 в порушення вимог законодавства; відомості вказані в ньому не відповідають дійсності; доручено компетентним службам УМВС України в Полтавській області підготувати необхідні документи для анулювання акту та прийнятих на його основі рішень іншими органами та установами, складений відповідний висновок за результатами службового розслідування щодо законності видачі акту про нещасний випадок (поранення) форма Н-1 ОСОБА_1 від 05.11.2004 /а.с.117-120/.
Зокрема, у висновку від 05.11.2004 зазначено, що при підготовці матеріалів до судового засідання по цивільній справі за скаргою колишнього працівника ОВС ОСОБА_1 на неправомірні дії посадових осіб УМВС України в Полтавській області, старшим юрисконсультом Штабу УМВС області Савенко О.В., було встановлено ряд розбіжностей, а саме: відповідно до висновку службового розслідування від 10.12.2003 за фактом отримання травми ОСОБА_1 тілесні ушкодження він отримав в період проходження служби при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків; акт про нещасний випадок (поранення) - форма Н-1 від 22.04.2004 вказує на те, що травми він отримав у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Вищевказаний акт послужив підставою для ВЛК УМВС області 13.05.2004 видати свідоцтво про хворобу № 108-С, відповідно до якого травма ОСОБА_1 пов`язана з виконанням службових обов`язків.
22.06.2004 МСЕК № 2 Полтави МОЗ України ОСОБА_1 було встановлено безтермінову третю групу інвалідності, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.
ОСОБА_1 пояснив, що він власноручно оформив вказаний акт, який підписали ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та затвердив ОСОБА_12 .
Зі слів ОСОБА_1 акт він оформив в одному примірнику і без реєстрації надав його до ВЛК. Голова ВЛК Рева А.В. перевірив акт, оригінал залучив до справи про проходження ВЛК, а завірену ним копію надав ОСОБА_1 для залучення до пенсійних матеріалів.
ОСОБА_1 вказав, що у висновку акту він особисто вписав графах:
- У період проходження служби, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків - Ні;
- У період проходження служби при виконанні службових обов`язків - Так;
- У період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку і безпеки, у боротьбі зі злочинністю - Ні.
Будь-які виправлення і факт фальсифікації зі свого боку ОСОБА_1 категорично заперечує.
Голова ВЛК підпорядкованої УМВС підполковник міліції ОСОБА_4 пояснив, що під час звернення ОСОБА_1 до ВЛК при УМВС останньому було надано перелік документів, які необхідно подати до комісії.
Через деякий час ОСОБА_1 звернувся до нього з проханням надати йому зразок акта про нещасний випадок (поранення) для надання його в кадровий апарат по місцю проходження служби. Він дав ОСОБА_1 (як зразок) незаповнений акт про нещасний випадок (поранення) форми Н-1.
Далі ОСОБА_4 вказує, що 23.06.2004 ОСОБА_13 при проходженні ВЛК особисто надав усі документи (згідно переліку), серед яких був і акт про нещасний випадок форми Н-1.
Під час службового розслідування зроблено висновок, що ОСОБА_1 , який був ознайомлений з висновком службового розслідування, свідомо вніс в акт завідомо неправдиві відомості, а саме вказавши, що тілесні ушкодження отримані ним у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, а посадові особи, які підписали його, не перевірили відповідність внесених даних з висновком службового розслідування. 
Разом з тим, при оформленні акту були допущені грубі порушення наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346, а саме: акт був складений особою, на яку не покладені функції з питань охорони праці, а саме - особисто ОСОБА_1 ; складено в порушення встановлених вимог в одному примірнику; не був зареєстрований у встановленому порядку; затверджений особою, яка не мала права підпису таких документів; форма акту не відповідає висновку службового розслідування, а внесені відомості - фактичним обставинам події. 
Вказаний висновок службового розслідування від 05.11.2004 ніким не оскаржувався і не скасовувався, на час розгляду справи є чинним.
Розпорядженням першого заступника начальника УМВС України в Полтавській області Лісоколенком С.С. від 22.11.2004 № 303/Лс скасований акт про нещасний випадок (поранення)            Н-1 від 22.04.2004 /а.с.109/. Дане розпорядження не оскаржувалося і не скасовувалося, на час розгляду справи є чинним.
За результатами повторного проведення розслідування нещасного випадку складені:
- Акт розслідування нещасного випадку, що стався 12.10.2003 о 00:20 форми Н-5* від 25.11.2004, відповідно до якого нещасний випадок із співробітником ОВС УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 стався в період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків /а.с.112-113/;
- Акт розслідування нещасного випадку невиробничого характеру форми НТ* від 25.11.2004, затверджений 28.11.2004 /а.с.111/, відповідно до змісту якого травма, яку отримав ОСОБА_1 є причиною нещасного випадку який стався під час проходження служби та не пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Вказані акти форми Н-5* від 25.11.2004, форми НТ* від 25.11.2004 ніким не оскаржувалися і не скасовувалися, на час розгляду справи є чинними.
Аналізуючи наведені норми права та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що розслідування нещасного випадку, що стався 12.10.2003 о 00:20 проведено відповідно до Порядку № 1346, за результатами якого оформлено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 12 жовтня 2003 року о 00:20 форми Н-5* від 25.11.2004 та Акт розслідування нещасного випадку невиробничого характеру форми НТ* від 25.11.2004, відповідно до яких нещасний випадок із ОСОБА_1 стався в період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків. Висновки службових розслідувань від 10.12.2003 та від 05.11.2004 та Акти розслідування від 25.11.2004 на даний час не скасовані та є чинними.
В свою чергу, позивачем не надано, а судом не встановлено обставин та подій, які відповідно до положень Порядку №1346 можуть слугувати підставою для перегляду вказаного висновку, призначення та проведення повторного розслідування.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у проведенні розслідування нещасного випадку, який стався 12.10.2003, та зобов`язання відповідача провести розслідування вказаного нещасного випадку є безпідставними та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач вказує про хибність висновків суду першої інстанції про те, що той чи інший службовий чи медичний документ не оскаржувався, оскільки він звертався до органів прокуратури та поліції з приводу незаконних, фальсифікованих чи спотворених, на його думку, документів (рішень), які були видані УМВС України в Полтавській області, ГУНП в Полтавській області, Ліквідаційною комісією УМВС в Полтавській області, ВЛК УМВС України в Полтавській області і Медико-соціальною експертною комісією.
Надаючи оцінку таким доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звертався до ГУНП в Полтавській області із заявою про те, що протягом 2004 року службові особи ДУ “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області” видали завідомо неправдиві документи про встановлення йому ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, яка не пов`язана з виконанням службових обов`язків, які стали підставою для видачі головою Полтавською обласною МСЕК № 2 довідки за № 0300443 від 29.12.2004 із неправдивими відомостями про відсутність зв`язку між встановленою йому ІІІ групою інвалідності та виконанням ним службових обов`язків.
У провадженні сектору дізнання Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області перебували матеріали досудового розслідування № 42020171010000061 від 28.02.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, предметом якого були викладені в заяві ОСОБА_1 відомості. 
Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Євгенія Абраменя від 03.03.2023 кримінальне провадження за вказаною заявою закрите за відсутності в діях співробітників ДУ “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області”, Полтавської обласної МСЕК №2 складу кримінального правопорушення /а.с.38-42/.
Колегія суддів звертає увагу на те, що сам факт звернення позивача до правоохоронних органів з приводу незаконних, фальсифікованих чи спотворених, на його думку, документів (рішень), які були видані УМВС України в Полтавській області, ГУНП в Полтавській області, Ліквідаційною комісією УМВС в Полтавській області, ВЛК УМВС України в Полтавській області і Медико-соціальною експертною комісією не свідчить про неправомірність висновків службових розслідувань від 10.12.2003 та від 05.11.2004 та Актів розслідування від 25.11.2004 відповідно до яких нещасний випадок із ОСОБА_1 стався в період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків. Доказів звернення до суду з позовами, щодо оскарження неправомірних, на думку позивача, рішень дій та бездіяльності зазначених суб`єктів в межах спірних правовідносин, позивачем не надано. Отже, доводи апеляційної інстанції в цій частині є необґрунтованими.
Колегія суддів також вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (які будучи допитаними в рамках кримінального провадження № 42020171010000061, прямо вказували, що позивач ОСОБА_1 отримав травму у період проходження служби під час виконання службових обов`язків), та у задоволенні клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження, з огляду на наступне.
Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Положеннями ст. 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.
Отже, витребування доказів та виклик свідка є правом, а не обов`язком суду. Такі питання суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи.
Відмовляючи у задоволені клопотань про витребування доказів та виклик свідків, суд першої інстанції, виходив з того, що для з`ясування обставин, які входять до предмету доказування у справі, що розглядається, відсутня потреба у витребуванні у відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області матеріалів кримінального провадження №42020171010000061 від 28.02.2020, оскільки позивачем до позовної заяви надано копію постанови відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 03.03.2023 про закриття кримінального провадження. Крім того, до матеріалів позовної заяви позивачем надано копії протоколів допиту свідків, відібраних дізнавачем СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в ході проведення досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42020171010000061 від 28.02.2020. Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про витребування доказів та виклик свідків необґрунтовані, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права.  
Суд апеляційної інстанції також вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо незаконного перегляду головним лікарем попереднього рішення, з урахуванням відсутності у нього таких повноважень та щодо відсутності у керівництва УМВС законних підстав на звернення до МСЕК з подібним листом, оскільки правомірність дій співробітників ДУ “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області”, Полтавської обласної МСЕК №2 були предметом досудового розслідування № 42020171010000061 за результатом якого кримінальне провадження закрите за відсутності в діях співробітників ДУ “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області”, Полтавської обласної МСЕК №2 складу кримінального правопорушення /а.с.38-42/.
Щодо доводів апелянта про надання відповідачем звичайного листа-відповіді, яким йому відмовлено у проведення службової перевірки, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі доводи не спростовують висновків службових розслідувань від 10.12.2003 та від 05.11.2004  відповідно до яких нещасний випадок із ОСОБА_1 стався в період проходження служби при обставинах не пов`язаних із виконанням службових обов`язків, які на даний час є чинними.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У даній справі відповідач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх дій, які стали предметом розгляду справи.
Беручи до уваги викладене, судова колегія вважає правильними висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 року по справі  № 440/5744/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 по справі                         № 440/5744/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва