Справа № 2-705/11

П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Мацунича М.В. і Собослоя Г.Г.,                                                з участю секретаря Гусоньки З.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 вересня 2023 року (у складі судді Деметрадзе Т.Р.) у справі за заявою ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 у серпні 2023 р. подав заяву про заміну сторони виконавчого провадження.
Просив замінити стягувача ОСОБА_3 за виконавчим листом 2-705/11 від 21.09.2011 р. його правонаступником – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , що проживає по АДРЕСА_1 .
На обґрунтування указав, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі 2/705/11 від 25.07.2011 р. було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та стягнуто з останнього на користь позивача грошові кошти.
На виконання указаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-705/11 від 21.09.2011 р., який до сих пір знаходиться на виконанні у приватного виконавця Пивоварова Ю.Г., що підтверджується інформацією про виконавче провадження від 01.08.2023 р.
Ухвалою суду від 13.11.2020 р. замінено сторону виконавчого провадження на користь ОСОБА_3 .
Стягувач за цим виконавчим документом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а єдиним спадкоємцем його майна та майнових вимог згідно із заповітом від 26.06.2020 р. і довідкою приватного нотаріуса Федоренко Е.Й. № 47 01-16 від 29.06.2023 р., якою підтверджується відсутність інших спадкоємців, є малолітня дитина – ОСОБА_2 
28.10.2022 р. законним представником ОСОБА_2 було подано до приватного нотаріуса Федоренко Е.Ю. заяву про прийняття спадщини в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 .
Оскільки заповітом від 26.06.2020 р. покійний ОСОБА_3 призначив свою онуку ОСОБА_2 єдиним своїм спадкоємцем, а поданням заяви про прийняття спадщини від 28.10.2022 р. онука прийняла всю спадщину, то належить визнати, що до неї перейшли також всі вимоги, які випливають з рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі №2/705/11 від 25.07.2011 р.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11 вересня 2023 р. у задоволенні заяви було відмовлено.
Ухвалу мотивовано тим, що правовстановлюючим документом, який підтверджує перехід права власності на майно (майнові права) спадкодавця до спадкоємців є свідоцтво про право на спадщину. Оскільки заявником не додано свідоцтва про право на спадщину за померлим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вимога заявника про заміну стягувача у виконавчому провадженні є необґрунтованою.
ОСОБА_1  як законний представник ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким замінити сторону виконавчого провадження – ОСОБА_3 , за виконавчим листом від 21.09.2011 р. у справі № 2-705/11 його правонаступником – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1 .
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що визначальним у даній справі є факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 його єдиним спадкоємцем – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець не зобов`язаний був отримувати свідоцтво про право на спадщину за вимогами, які випливають з рішення суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18 ЦПК України).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Згідно з ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою, зокрема, заінтересованої сторони, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження
Так згідно з вимог ч. ч. 1-3 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Установлено та з матеріалів справи вбачається, що стягувач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.89).
Відповідно до заповіту від 26.06.2020 р. спадкоємцем всього належного майна, всього, що буде належати на час смерті та всіх майнових прав ОСОБА_3 є його онука – малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.86).
Згідно з листом приватного нотаріуса Федоренка Е.Й. № 47/01-16 від 29.06.2023, спадкоємицею за заповітом ОСОБА_3 є його онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.79).
28.10.2022 р. законним представником ОСОБА_2 – її батьком ОСОБА_1 , було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.83-84).
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
У даній справі встановлено, що випадки визначені частинами другою - четвертою статті 1273 ЦК України відсутні.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Таким чином, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається такою, що прийняла спадщину за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, у зв`язку з чим малолітня ОСОБА_2 є її власником з часу відкриття спадщини (з дня смерті спадкодавця).
Отже, за обставинами цієї справи, висновок суду першої інстанції про відмову у заміні стягувача у виконавчому провадженні внаслідок неподання заявником свідоцтва про право на спадщину є помилковим. Ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали місцевого суду та постановлення нового судового рішення, яким належить задовольнити заяву ОСОБА_2 , подану її законним представником ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, –
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 задовольнити.
2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 вересня 2023 року скасувати.
3.Заяву ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
3.1.Замінити стягувача ОСОБА_3 за виконавчим листом 2-705/11 від 21.09.2011 р. його правонаступником – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , що проживає по АДРЕСА_1 .
4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
5.Повне судове рішення складено 01 березня 2024 р.
Судді: