Номер провадження: 33/813/281/24
Номер справи місцевого суду: 512/903/23 
Головуючий у першій інстанції БРЮХОВЕЦЬКИЙ О. Ю. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Хангельдян К.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Савранського районного суду Одеської області від 30.11.2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи - підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Савранського районного суду Одеської області від 30.11.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Встановлено, що ОСОБА_1 01.11.2023 близько 18 години 00 хвилини в смт. Саврань по вулиці Центральна керував автомобілем ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою спеціального технічного пристрою Drager, який дав позитивний результат – 0,71 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2,9-а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. 

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Доводи обґрунтовує тим, що порушено порядок огляду, а саме огляду в медичній установі про який йому не роз`яснено. Вказує, що у справі немає документального підтвердження правомірності зупинки. Акт огляду не складався та відсутній. Зазначає, що при складанні протоколу не було роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката. Наголошує, що поліцейські використали алкотестер, калібрування котрого проведено більш ніж 6 місяців тому. Крім того, вказує, що поліцейськими в протоколі та на відео не зазначено жодної ознаки сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання не з`явився, вважаю, що розгляд апеляційної скарги має бути проведений без участі апелянта, а також без фіксації процесу технічними засобами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, з протоколу про адміністративне вбачається, що 01.11.2023 близько 18 години 00 хвилини в смт. Саврань по вулиці Центральна керував автомобілем ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою спеціального технічного пристрою Drager, який дав позитивний результат – 0,71 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2,9-а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №505560 від 01.11.2023, даними огляду водія ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 ( ARLJ 0178), відеозаписами з портативного реєстратора.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що порушено порядок огляду, з тих підстав, що ОСОБА_1 не роз`яснено про огляд в медичній установі та в матеріалах справи відсутній акт огляду, слід зазначити таке.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок №1103).
Зокрема, пунктом 3 Порядку №1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Відповідно до Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України і Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу (п. 6 розділу І Інструкції), а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Разом з цим, із відеозаписів, які долучені до матеріалів справи вбачається, що поліцейським роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, а також право відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Крім того, останній погодився з результатами спеціального технічного пристрою Drager, про що свідчить його підпис в графі «підпис особи, що тестують» (а.с.3).
За таких обставин, вищезазначені доводи ОСОБА_1 , безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки ОСОБА_1 власноручно підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких вказівок про те, що при складенні протоколу поліцейським порушено порядок огляду.
Посилання апеляційної скарги на те, що в справі немає документального підтвердження правомірності зупинки, є необґрунтованими, оскільки підставою для зупинки стало те, що номерний знак автомобіля не підсвічувався у вечерню пору доби та водій не був пристебнутий паском безпеки.
Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що за порушення щодо не підсвічування номерного знаку працівниками поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, яку ОСОБА_1 не оскаржував та штраф по якій сплатив у добровільному порядку, а за порушення користування пасками безпеки працівниками поліції йому винесено усне попередження, що у зв`язку з чим вищезазначені доводи є непереконливими.
Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що поліцейськими в протоколі та на відео не зазначено жодної ознаки сп`яніння, є безпідставними, оскільки з відеозаписів, вбачається, що працівником поліції неодноразово звернуто увагу на таку ознаку сп`яніння ОСОБА_1 як запах алкоголю з порожнини рота.
Крім того, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив: 01.11.2023 випив бутилку ОСОБА_2 , після чого сів за кермо автомобіля. Рухався додому (а.с.2).
Доводи апелянта, про те що поліцейські використали алкотестер, калібрування котрого проведено більш ніж 6 місяців тому, не заслуговують на увагу, оскільки досліджуючи надані відеозаписи, встановлено, що згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою Drager мала очевидний і добровільний характер та не була обумовленою наявними сумнівами щодо технічної спроможності спеціального технічного засобу. Зокрема такі сумніви відсутні також і в протоколі про адміністративне правопорушення, зі змістом якого ОСОБА_1 погодився та був ознайомлений.
Крім того в матеріалах справи міститься роздруківка тесту Drager на якому зафіксовано результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager. Так з даної роздруківки вбачається, що тест було пройдено за допомогою приладу «Alkotest 6820», результат якого показав 0,71‰. Остання дата калібрування 09.01.2023. Тест проходив ОСОБА_1 01.11.2023. У даній роздруківці мається підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що його було ознайомлено із даним результатом, крім того останній не висловив жодних заперечень із такими результатами. Ніяких сертифікатів, актів огляду з метою його перевірки не просив.
Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких належить і Drager Alcotest 6820, включені до вказаного переліку.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VII (із змінами) термін періодична повірка засобів вимірювальної техніки вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.
Відповідно до Європейського стандарту EN 15964:2018, що наказом «Українського науково-дослідницького і навчально центру проблем стандартизації, сертифікації та якості» 08.11.2018 № 404 прийнято як національний стандарт за позначенням ДСТУ EN 15964:2018 (EN 15964:2011, IDT «Breath alcohol test devices other than single use devices - Requirements and test methods») «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря, максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drаger Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Також, як вбачається з відеозаписів, вимоги щодо надання свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ОСОБА_1 до співробітників поліції перед проведенням огляду не пред`являв, крім того, ніяких зауважень щодо результатів тесту чи про те, що йому не роз`яснено його права, передбачені статтею 268 КУпАП, останній не висловлював. Натомість ОСОБА_1 погодився з результатами освідування та протоколом про адміністративне правопорушення відносно нього, підтвердивши це відповідними власноручними підписами в протоколі та роздруківці тесту Drager. При ознайомленні з протоколом заперечень чи зауважень ним зазначено не було.
Доводи апелянта про те, що йому працівниками поліції не будо забезпечено право на допомогу адвоката не знайшли свого підтвердження, оскільки таких клопотань або заяв ОСОБА_1 не заявляв.
Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову суддіСавранського районного суду Одеської області від 30.11.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов