ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2973/24 Справа № 214/4248/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В.М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П., 

учасники справи:
позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/4248/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,
на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року (суддя Прасолов В.М.), ухвалене в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 15 травня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача в Анкеті-Заяві. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 31 березня 2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 30 912,92 грн, яка складається із 3 773,79 грн - заборгованості за кредитом та 27 139,13 грн -  заборгованості за відсотками.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 31 березня 2023 року у розмірі 30 912,92 грн та судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 15 травня 2007 року в розмірі 3 773,79 грн та судовий збір в розмірі 327,44 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. 

Судове рішення мотивоване тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі не повернуті, а тому відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України кредитор має право вимагати виконання кредитного договору в будь-який час. У зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 773,79 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування. Ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, а тому не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в цій частині в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитним договором, не врахував, що в Анкеті-Заяві, підписаній відповідачем у справі, базова процента ставка була визначена на рівні 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, отже між сторонами у справі була погоджена відсоткова ставка. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

15 травня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 15 травня 2007 року, станом на 31 березня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 30 912,92 грн, яка складається із 3 773,79 грн - заборгованості за кредитом та 27 139,13 грн -  заборгованості за відсотками.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункті 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 27 139,13 грн. Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 773, 79 грн не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі складає 30 912,92 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що Анкета-заява, яка підписана відповідачем 15 травня 2007 року, містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування. Ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, тому вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається із матеріалів справи, позичальником ОСОБА_1 15 травня 2007 року було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій сторони погодили розмір процентної ставки в розмірі 3 % на місяць, які нараховується на залишок заборгованості, та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с.11-зворот). 

Вищезазначене не було враховано судом першої інстанції, на що обґрунтовано посилається позивач в апеляційній скарзі.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», яка є в матеріалах справи, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким позичальнику було надано кредитну картку Картка Універсальна із строком дії картки до 01/09 (а.с.10).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15 травня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 випливає, що відсотки за користування грошовими коштами Банк нараховував в межах узгодженої між сторонами процентної ставки в розмірі 3% на місяць які нараховується на залишок заборгованості,за карткою Картка Універсальна із строком дії картки до 01/09 за період з 15 травня 2007 року по 01 лютого 2009 року, та нараховані банком відсотки за вказаний період становлять 613 грн 50 коп, розмір яких перевірено колегією суддів і колегія погоджується з таким розміром. 

При цьому, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована за період з 15 травня 2007 року по 01 лютого 2009 року, а саме по останній день строку дії кредитної картки (а.с.10), оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсотками за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням процентної ставки у розмірі 3 % на місяць, та відповідно до проведеного колегією суддів розрахунку із застосуванням процентної ставки 3 % на рік станом на 01 лютого 2009 року заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 613,50 грн.

З огляду на вище вказане, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 613,50 грн. в іншій частині в стягненні відсотків слід відмовити.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, встановивши, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неправильно застосував норми матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками та зміни в частині розподілу судових витрат.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 53,27 грн, пропорційно задоволених позовних вимог та судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 79,90 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими процентами за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15 травня 2007 року станом на 01 лютого 2009 року в розмірі 613 (шістсот тринадцять) гривен 50 копійок.

В іншій частині в задоволенні вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 27 копійок та переглядом у суді апеляційної інстанції в розмірі 79 (сімдесят дев`ять) гривен 90 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України

Головуючий                                            О.О.Тимченко

Судді                                    Я.М.Бондар

                                 В.П.Зубакова