ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 лютого 2024 року 	м.Суми	

Справа №2-207/11 
Номер провадження 22-ц/816/242/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми, 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у виконавчому провадженні
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі – ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось до суду із вказаною заявою, в якій просило замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні № 55267420 з примусового виконання виконавчого листа №2-207/11 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 127 283,44 грн, а також 464,27 грн судового збору з кожного, щодо боржника ОСОБА_3 з АТ «УкрСиббанк», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке набуло всі права та обов`язки стягувача згідно з договором №2127/к про відступлення прав вимоги від 14 січня 2020 року.
24 жовтня 2023 року від ОСОБА_4 надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2023 рокузупинено провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що провадження у даній справі закінчено ухваленням Зарічним районним судом м. Суми рішення від 12 травня 2011 року, а звернення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні №55267420 відноситься до процесуальних питань пов`язаних із виконанням судового рішення, яке повинно було розглянуто у передбаченому законом порядку, а тому вважає помилковим висновок суду про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, учасниками справи подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом пункту 14 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі. 
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, а тому відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України вважав за необхідне зупинити провадження у справі на час перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія судді погодитися не може.
Так, статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 251, 252 ЦПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Разом з тим, процесуальні повноваження суду, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регламентовані Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 травня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 10 травня 2005 року в сумі 127 283 грн 44 коп., а також в дольовому порядку судові витрати в сумі 1392 грн 83 коп., тобто по 464 грн 27 коп. з кожного.
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилалося на ст. 442 ЦПК України, та просило замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні №55267420.
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Крім того, у відповідності до положень ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Натомість колегія суддів звертає увагу на те, що предметом цього судового розгляду є не розгляд справи по суті, а розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження. 
У той же час, у справі щодо заміни сторони виконавчого провадження боржник та стягувач є сторонами у виконавчому провадженні, а не є сторонами (позивачем чи відповідачем) цивільної справи чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, тому перебування сторони виконавчого провадження у складі Збройних Сил України не є перешкодою для розгляду клопотання про заміну сторони виконавчого провадження та підставою для зупинення провадження у справі. 
Зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень полягає у відстроченні виконання судового рішення на певний строк, має відповідати принципу верховенства права та здійснюватися у випадках і на підставі, визначених законом.
Крім того колегія суддів зауважує, що право боржника на зупинення вчинення виконавчих дій гарантовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з п. 1 ч. 1ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
Отже, у відкритому виконавчому провадженні обов`язком зупинити вчинення виконавчих дій на підставі статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» наділений виключно виконавець, який відкрив відповідне виконавче провадження та вчиняє відповідні виконавчі дії.
Таким чином, вирішення питання зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не відноситься до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах.
Крім того як убачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України.
Проте, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», звертаючись до суду із заявою, просило замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні №55267420 щодо боржника ОСОБА_3 , а не ОСОБА_4 .
Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Враховуючи вище зазначене, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374,  п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити. 
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов