ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/17274/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/332/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Шевчук Ю.Г.,
за участю представників сторін,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмети іпотеки,
в с т а н о в и в :
У серпні 2015 року акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі – АТ «Укрексімбанк») звернулося до суду з позовом до відповідачівпро стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 06 вересня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в місті Хмельницькому та ОСОБА_1 був укладений в простій письмовій формі Кредитний договір №70307С59, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 54000 дол. США під процентну ставку, яка визначається за формулою: LIBOR (12m) + 6,10% річних, але не менше 11,50% річних, з кінцевою датою погашення 04.08.2017 року. 
До Кредитного договору вносились зміни.
Додатковим договором №70307С59-1 від 11.07.2018 року сума кредиту була збільшена до 63000 дол.США та визначено, що збільшена сума кредиту на 9000 дол.США надається позичальнику на поточні потреби (ремонт квартири). Крім того, встановлена окрема процентна ставка на збільшену суму кредиту в розмірі 15,3% річних та змінено кінцеву дату погашення на 09.07.2018 року.
АТ «Укрексімбанк» виконало зобов`язання за цим договором і надало ОСОБА_1 кредит.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором були укладені іпотечні договори та договори поруки.
06 вересня 2007 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір №70306Z62, за яким в іпотеку АТ «Укрексімбанк» передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцям, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Твердохліб Г.Г. та зареєстровано в реєстрі за номером 5551.
11 липня 2008 року до Іпотечного договору внесені зміни про збільшення розміру кредиту, який забезпечується іпотекою.
06 вересня 2007 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №70306Z63, за яким в іпотеку Банку передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю, а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Нагорною Т.В. та зареєстровано в реєстрі за номером 3357. 
11 липня 2008 року до Іпотечного договору внесені зміни про збільшення розміру кредиту, який забезпечується іпотекою.
11 липня 2008 року між АТ «Укрексімбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки 70308Р5, за яким ОСОБА_3 виступила солідарним поручителем за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором, згідно статті 1 та пункту 3.1 Договору поруки. 
17 травня 2010 року ОСОБА_4 за Договором поруки 70310Р2 та ОСОБА_2 за Договором поруки 70310Р1 також виступили солідарними поручителями за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором, згідно статті 1 та пункту 3.1 Договорів поруки. 
ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором. 25 березня 2015 року на адресу боржника та його поручителів була направлена вимога за номером 070-22/506 про дострокове погашення кредиту, однак погашення не відбулось. Станом на 27.08.2015 року заборгованість становила 40558,29 дол.США (в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 27.08.2015 становить 868 989,84 грн.), з яких 29860,44 дол.США - сума кредиту, 2294,75 дол.США - заборгованість по відсотках, 8403,10 дол.США - пені за прострочення сплати кредиту та процентів.
У травні 2019 року позивач збільшивши позовні вимоги (т.3 а.с.236), просив суд стягнути з ОСОБА_1 62354,21 дол.США та 309391,12 грн., з яких 29860,44 дол.США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 15613,86 дол.США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 298,41 дол.США - поточна сума заборгованості за нарахованими процентами, 12878,81 дол.США - інфляційні втрати за простроченим кредитом згідно ст. 625 ЦК України; 3702,69 дол. США - три проценти річних за простроченим кредитом згідно ст. 625 ЦК України; 288670,41 грн. - пеня за простроченим тілом кредиту та 20720,71 грн. - пеня за простроченими процентами.
Солідарно з ОСОБА_1 , стягнути вказану заборгованість з кожним із поручителів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №70307Z62 від 06.09.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Твердохліб Г.Г. та зареєстрований в реєстрі за номером 5551, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , для погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №70307С59 від 06.09.2007 року в розмірі 62354,21 дол.США заборгованості, із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №70307Z63 від 06.09.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Нагорною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3357, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6825082200:05:004:0173, яка належить ОСОБА_1 , для погашення його заборгованості за кредитним договором №70307С59 від 06.09.2007 року в розмірі 62354,21 дол.США заборгованості та 309 391,12 грн., із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Ухвалами суду неодноразово призначались по справі судові економічні експертизи.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» 45772,71 дол.США заборгованості за кредитом.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №70307Z62 від 06.09.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Твердохліб Г.Г. та зареєстрований в реєстрі за номером 5551, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 для погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №70307С59 від 06.09.2007 року в розмірі 45772,71 дол.США заборгованості, із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по 2462,78 грн. з кожного судового збору.
Компенсовано АТ «Державний експортно-імпортний банк України» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 2462,78 грн. сплаченого судового збору.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року доповнено рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року, що ухвалене у справі за позовом акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів наступним:
звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №70307Z63 від 06.09.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Нагорною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 3357, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6825082200:05:004:0173, яка належить ОСОБА_1 , для погашення його заборгованості за кредитним договором №70307С59 від 06.09.2007 року в розмірі 45772,71 дол.США заборгованості, із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим підлягає стягненню з нього як з боржника на користь банку 45772,71 дол.США. В рахунок погашення заборгованості за кредитом 45772,71 дол.США, суд звернув стягнення на предмети іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів. 
Суд відмовив позивачу у стягненні відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України трьох відсотків річних та інфляційних втрат, з тих підстав що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Відмовлено судом і в стягненні з боржника пені передбаченої умовами кредитного договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками.
Суд відмовив у стягненні кредитної заборгованості солідарно із боржником з поручителів, оскільки дійшов висновку про те, що додатковими угодами до кредитного договору, збільшено обсяг відповідальності поручителів.
В апеляційній скарзі АТ «Державний експортно-імпортний банк України», посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року, в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідачів 3% річних за простроченим кредитом згідно ст. 625 ЦК України та пені, та в частині відмови у задоволенні позову до поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасувати та задовольнити позов в цій частині.
В обґрунтування скарги зазначає, що висновок судового експерта від 29.08.2021 №СЕ-19/111-23/17803-ЕК в частині обрахунку пені, 3% річних за простроченим кредитом є неповним, суперечливим, неякісним, тому не повинен був прийматись судом першої інстанції як належний доказ по справі при прийнятті рішення, оскільки не дав відповіді на поставлені ухвалою суду від 24.02.2022 питання, так як вказуючи у висновку, що згідно проведеного дослідження заявлена АТ «Укрексімбанк» до стягнення пеня не підлягає сплаті у зв`язку із спливом строку позовної давності, а 3% річних та інфляційні втрати за простроченим кредитом не підлягають нарахуванню, - судовий експерт фактично дав відповідь на правове питання, що згідно норм ЦПК України повинно здійснюватись виключно судом.
З врахування судової практики АТ «Укрексімбанк» вважає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено банку у стягненні 3% річних за простроченим кредитом згідно ст.625 ЦК України, що заявлені у позовній вимозі.
Банк зазначає, що до зобов`язань, виражених в іноземній валюті, застосування пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ можливе та не суперечить чинному законодавству України. Пеня в цьому разі має обчислюватись та стягуватись у національній валюті України – гривні.
Щодо поручителів апелянт зазначає, що договори поруки є чинними, припинення порук не відбулось, оскільки ніякого збільшення основного зобов`язання, за яким укладено договори поруки, на яке поручителі не надали згоди, не відбулось. Всі додаткові угоди до кредитного договору укладалися за письмовим погодженням усіх поручителів, про що свідчать їхні підписи на них. А до договорів поруки укладено відповідні додаткові угоди. Судом першої інстанції при винесенні рішення у мотивувальній його частині не обґрунтовано, у чому саме полягає збільшення відповідальності поручителів, що призвело до припинення поруки.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині стягнення з нього на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованості в сумі 45772,71 дол.США та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок означеної суми скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивач 25.03.2015 року направив апелянту вимогу про дострокове погашення кредиту, чим змінив термін повернення кредиту з 09.07.2018 року на 25.03.2015 року, через що з дати направлення вимог втратив право на подальше нарахування відсотків передбачених умовами кредитного договору, що узгоджується з висновками Верховного суду викладеними в постанові від 14.02.2018 року по справі №564/2199/15-ц, поставної від 25.07.2018 року у справі №754/2568/16-ц. Вказаних висновків Верховного Суду суд першої інстанції не врахував та, на думку апелянта, дійшов хибних висновків щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.
У відзивах на апеляційну скаргу банку, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
Зазначають, що стосовно 3% річних суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відмову у їх стягненні, адже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України – гривня. Крім того, за період, за який нараховані 3% річних, на користь позивача стягнуто відсотки, а тому 3% річних не підлягають стягненню, оскільки вони є компенсаційною платою.
Щодо пені, то ОСОБА_1 була подана заява про застосування строку позовної давності, а також заява про зменшення пені та застосування ст. 551 ЦК України з тієї підстави, що він ніде не працює, є особою з інвалідністю II групи, має важке хронічне захворювання та потребує підтримуючого лікування, на підтвердження чого надавалися довідки.
Додатковими договорами збільшено обсяг відповідальності позичальника, однак, додаткових договорів з поручителями не укладалося. Посилання апелянта на те, що з поручителями укладені відповідні додаткові угоди нічим не підтверджено, відсутнє посилання на такі додаткові угоди та відповідні узгоджені умови цих угод.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Укрексімбанк» заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , просить залишити її без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів.
Від інших учасників справи відзивів на апеляційні скарги до Хмельницького апеляційного суду не надходило.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 , адвокат Сковорода О.М., підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги банку заперечувала, просила її відхилити.
Представник АТ «Укрексімбанк», адвокат Грицик А.П., в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував, просив їх відхилити.
Представник відповідачки ОСОБА_2 , адвокат Кисіль Ю.В., в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просив її задовольнити. Заперечував проти доводів апеляційної скарги банку.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.
Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Судом встановлено, що 06 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в місті Хмельницькому та ОСОБА_1 був укладений в простій письмовій формі Кредитний договір №70307С59, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 54000 дол.США під процентну ставку, яка визначається за формулою: LIBOR (12m) + 6,10% річних, але не менше 11,50 % річних, з кінцевою датою погашення 04.08.2017 року та за умови сплати комісій (пункти 2.1, 2.2 Кредитного договору) (т. 1 а. с. 23-25).
За пунктом 2.4.1 Кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту у строки визначені графіком надання та погашення кредиту. Згідно графіку надання та погашення кредиту (додаток №1 до Кредитного договору) погашення кредиту відбувається щомісячними платежами, з 1 по 15 число кожного місяця, в розмірі 453,78 дол. США та 453,96 дол. США кінцевий платіж.
Відсотки за користування кредитом згідно пункту 2.5.1. Кредитного договору повинні сплачуватись позичальником щомісячними платежами, з 1 по 15 число кожного місяця за попередній місяць.
Кредит був отриманий ОСОБА_1 для інвестування коштів у будівництво трикімнатної квартири за АДРЕСА_3 , згідно з пунктом 2.1.1. Кредитного договору.
Додатковим договором №70307С59-1 від 11.07.2008 року сума кредиту була збільшена до 63000 дол.США та визначено, що збільшена сума кредиту на 9000 дол.США надається позичальнику на поточні потреби (ремонт квартири), згідно з пунктом 1.1. Додаткового договору (т.1 а.с. 29-зворот - 30). Крім того, встановлена окрема процентна ставка на збільшену суму кредиту в розмірі 15,3% річних та змінено кінцеву дату погашення на 09.07.2018 року. До того ж, доповнені реквізити погашення, надано позичальнику право проводити погашення в безготівковому порядку, здійснення погашення третьою особою, змінено порядок зарахування сплачених коштів у вихідні або святкові дні тощо. 
До додаткового договору №70307С59-1 від 11.07.2008 року доданий Графік надання та погашення кредиту за Договором (Додаток №1) у новій редакції та Таблиця сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки на частину кредиту в розмірі 9000 дол.США (Додаток №3) (т.1 а.с. 30-зворот – 31, 32-зворот - 33).
За цим Графіком, погашення частини кредиту в розмірі 53000 дол.США має відбуватись щомісячними платежами, з 1 по 15 число кожного місяця, в розмірі 453,78 доларів США та 453,96 доларів США кінцевий платіж, а частина кредиту в розмірі 9 000,00 доларів США має погашатись також щомісячними платежами з 1 по 15 число кожного місяця, але в розмірі 75,00 доларів США, в тому числі й кінцевий платіж.
06 вересня 2007 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 , був укладений Іпотечний договір №70306Z63, за яким в іпотеку Банку передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю, а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Нагорною Т.В. та зареєстровано в реєстрі за номером 3357. Додатковим договором від 11.07.2008 року до Іпотечного договору внесені зміни про збільшення розміру кредиту, який забезпечується іпотекою.
06 вересня 2007 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір №70306Z62, за яким в іпотеку АТ «Укрексімбанк» передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцям, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Твердохліб Г.Г. та зареєстровано в реєстрі за номером 5551.
Додатковим договором від 11 липня 2008 року до Іпотечного договору внесені зміни про збільшення розміру кредиту, який забезпечується іпотекою.
11 липня 2008 року між АТ «Укрексімбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки 70308Р5, за яким ОСОБА_3 виступила солідарним поручителем за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором, згідно статті 1 та пункту 3.1 Договору поруки. 16.05.2011 року до Договору поруки внесені зміни щодо встановлення відстрочки виконання кредитних зобов`язань для ОСОБА_1 .
17 травня 2010 року ОСОБА_4 за Договором поруки 70310Р2 та ОСОБА_2 за Договором поруки 70310Р1 також виступили солідарними поручителями за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором, згідно статті 1 та пункту 3.1 Договорів поруки. 16 травня 2011 року до договорів поруки внесені зміни щодо встановлення відстрочки виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 .
Крім того, додатковим договором №70307С59-2 від 15.05.2009 року Кредитний договір був доповнений порядком збільшення процентної ставки за кредитом у разі порушення умов кредитування, встановлено порядок здійснення погашення з використанням механізму купівлі-продажу/обміну валют та встановлена відстрочка погашення кредиту. Додатки №1, №2, та №3 до Кредитного договору викладено в новій редакції. Згідно з Додатком №1 відстрочка по погашенню суми кредиту була встановлена з 01.05.2009 року по 01.11.2009 року. Даний договір підписаний як банком так і основним боржником, крім того погоджено дані зміни з поручителем ОСОБА_3 , та погоджено з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що свідчить підписи в цьому договорі (а.с.33-34 т.1).
Додатковим договором №70307С59-3 від 09.11.2009 року, 70307С59-4 від 17.05.2010 року, 70307С59-5 від 10.11.2010 року, 70307С59-6 від 16.05.2011 року був продовжений строк відстрочки по сплаті суми кредиту та змінювався розмір щомісячних платежів, який зазначався у викладених у новій редакції Додатках №1, №2, та №3. Згідно з Додатком №1 в редакції Додаткового договору 70307С59-6 від 16.05.2011 року відстрочка по погашенню суми кредиту була продовжена до 01.05.2011 року, а щомісячні платежі по погашенню кредиту встановлені в розмірі 75,00 дол. США та 641,83 дол. США для заборгованості в розмірі 53000 дол. США і 84,10 дол. США для заборгованості в розмірі 9000 дол. США. Даний договір підписаний як банком так і основним боржником, крім того, погоджено дані зміни з поручителем ОСОБА_3 , та погоджено з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що свідчить підписи в цьому договорі (а.с. 39-40 т.1). 
Додатковим договором 70307С59-7 від 27.11.2012 року до Кредитного договору були внесені зміни щодо встановлення санкцій за порушення умов страхування, виключені умови про сплату комісії та доповнено право банку на передачу інформації про позичальника до єдиної інформаційної системи «Реєстр позичальників». Даний договір підписаний як банком так і основним боржником, крім того погоджено дані зміни з поручителями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про що свідчить підписи в цьому договорі (а.с. 62-63 т.1).
Відповідно до розрахунку заборгованості наданому представником позивача, станом на 11.04.2019 року заборгованість ОСОБА_1 згідно кредитного договору №70307С59 складає 62354,21 дол. США та 309391,12 грн., з яких: 29860,44 дол. США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 15613,86 дол. США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 298,41 дол. США поточна сума заборгованості за нарахованими процентами, 12878,81 дол. США інфляційні втрати за простроченим кредитом згідно ст.625ЦК України, 3702,69 дол. США три проценти річних за простроченим кредитом згідно ст.625 ЦК України, 28867,41 грн. пеня за простроченим тілом кредиту та 20720,71 грн. пеня за простроченими процентами. 
За висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-23/17803-ЕК від 29.08.2023 року – наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №70307С59 від 06.09.2007 року позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» щодо сум заборгованості по кредиту, станом на 10.05.2019 року, відповідає умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору, додатковим угодам до нього та розрахунковим (первинним) документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, а саме: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів – 25992,74 дол. США; простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 13064,33 дол. США; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами – 249,10 дол. США; простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів – 3867,70 дол. США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 2549,53 дол. США; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами - 49,31 дол. США. Розрахунок заборгованості пені за простроченим кредитом, а саме: пеня за простроченим тілом кредиту - 9652,99 дол. США, пеня за простроченими процентами - 599,93 дол. США, пеня за простроченим тілом кредиту - 1344,17 дол. США, пеня за простроченими процентами – 189,44 дол. США, не підлягає сплаті за строком позовної давності. Розрахунок заборгованості інфляційних втрат та 3% річних за простроченим кредитом, а саме: інфляційних втрат за простроченим кредитом – 11210,67 дол. США, 3% річних за простроченим кредитом - 3223,10 дол. США, інфляційних втрат за простроченим кредитом – 1668,14 дол. США, 3% річних за простроченим кредитом – 479,59 дол. США не підлягає нарахуванню. В розрахунку заборгованості станом на 10.05.2019 року (транш №1-3, №4) три проценти річних та інфляційны втрати за простроченим кредитом згідно кредитного договору від 06.09.2007 року №70307С59, нарахуванню не підлягають.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, 25.03.2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» направив до відповідачів вимогу про дострокове погашення заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с.77-81 т.1).
Зазначену вище вимогу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримали 02 квітня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.81 т.1).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.
Із матеріалів справи вбачається, що банком було змінено дату остаточного повернення кредиту та строку кредитування шляхом направлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту негайно, яка отримана позичальником та іншими учасниками по справі 02 квітня 2015 року.
За положеннями частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
З огляду на зазначене, дата остаточного погашення кредиту, змінена банком у зв`язку з направленням позичальнику вимоги, настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, станом на 09 квітня 2015 року за кредитним договором №70307С59 від 06.09.2007 року утворилась заборгованість, 30539,81 дол. США, зокрема, заборгованість за тілом кредиту 29860,44 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом 2071,52 дол. США, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості, які є арифметично правильними,викладені у зручній табличній формі та не спростовані відповідачем (а.с.84-86 т.1).
Підстави для стягнення процентів, що передбачені умовами кредитного договору, за межами строку його дії за період з 10 квітня 2015 року відсутні. Натомість, після закінчення строку дії кредитного договору банк продовжив нараховувати ОСОБА_1 проценти.
Щодо підстав для стягнення пені, то статтею 192 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України – гривні.
Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.3 cт.533 ЦК України).
Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.
Відповідно до ст.1 Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» (далі – Закон №543/96-ВР) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
В силу ст. 3 Закону №543/96-ВР розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України – гривні (див. постанови Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі №3-29гс15 і 16 серпня 2017 року у справі №6-2667цс16; постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі №381/2112/15-ц і 5 червня 2019 року у справі №308/3359/14-ц).
Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 травня 1999 року №679-ХІV «Про Національний банк України» (далі – Закон №679-XIV) облікова ставка Національного банку України – один із монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк України встановлює для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.
За змістом п.1 ст.15 Закону №679-XIV Правління Національного банку України приймає рішення, зокрема про встановлення та зміну облікової та інших процентних ставок Національного банку.
Як передбачено ч. 2 ст. 46 Закону №679-XIV, Національний банк здійснює дисконтну валютну політику, змінюючи облікову ставку Національного банку для регулювання руху капіталу та балансування платіжних зобов`язань, а також коригування курсу грошової одиниці України до іноземних валют.
В силу п. 3.1, 3.2 Положення про процентну політику Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 серпня 2004 року №389, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, Національний банк визначає розмір облікової ставки, дотримуючись таких основних принципів: облікова ставка використовується Національним банком одночасно як засіб реалізації грошово-кредитної політики та орієнтир ціни на гроші;
облікова ставка є одним із чинників, що характеризують основні напрями змін грошово-кредитного регулювання; облікова ставка має підтримуватися на позитивному рівні щодо прогнозного рівня інфляції, який визначається схваленими Кабінетом Міністрів України основними прогнозними макроекономічними показниками на відповідний рік та враховується під час складання державного бюджету з наступними змінами; облікова ставка є найнижчою серед процентних ставок, за якими Національний банк може підтримати ліквідність банків. Визначення рівня та характеру змін облікової ставки Національного банку залежить від тенденцій загального економічного розвитку, макроекономічних та бюджетних процесів, стану грошово-кредитного ринку. Національний банк під час визначення облікової ставки враховує й інші фактори, які можуть вплинути на вартість коштів у національній валюті, - інфляційні або девальваційні очікування, процентні ставки рефінансування, які використовуються центральними банками країн, що мають тісні торговельно-економічні зв`язки з Україною тощо.
Із указаних правових норм можна зробити висновок, що облікова ставка Національного банку України є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого Національний банк України встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління Національного банку України та встановлюється виключно для національної валюти України – гривні (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц).
З матеріалів справи вбачається, що предметом укладеного сторонами кредитного договору є іноземна валюта.
Умовами кредитного договору визначено нарахування пені на рівні облікової ставки Національного банку України, яка встановлюється виключно для національної валюти України – гривні.
Оскільки конвертація суми кредиту та процентів в іноземній валюті для визначення розміру пені на рівні облікової ставки Національного банку України в національну валюту України – гривню, буде суперечити нормам чинного законодавства та умовам кредитного договору, то з цього слідує, що сторони не визначили механізм (формулу) нарахування пені у разі порушення боржником зобов`язання.
За таких обставин, вимоги АТ «»Укрексімбанк» про стягнення 288670,41 грн. - пеня за простроченим тілом кредиту та 20720,71 грн. - пеня за простроченими процентами є безпідставними і не підлягають задоволенню.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач просив стягнути 3% річних за простроченим тілом кредиту - 25992,74 дол. США за період з 14.04.2015 року по 10.05.2019 року в розмірі 3702,69 дол. США (т.3, а.с.239).
З огляду на зазначене на підставі ч.2 статті 625 ЦК України з урахуванням принципу диспозитивності 3702,69 дол. США підлягають стягненню з боржника на користь банку.
Щодо стягнення інфляційних втрат на підставі частини 2 статті 625 ЦК України то індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. 
Щодо стягнення заборгованості за договорами поруки 
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України
Частиною першою статті 559 ЦК України (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Тобто, закон пов`язував припинення поруки, на підставі частини першої статті 559 ЦК України, зі зміною основного зобов`язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленого такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя.
Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за наявності двох умов: внесення змін до основного зобов`язання без згоди поручителя; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі зокрема, підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (постанови Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-3176цс15, від 23 грудня 2014 року у справі № 3-196гс14, від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, від 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс11, від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-112цс12).
Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та чи відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання без його згоди. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.
Із матеріалів справи вбачається, що зміни які вносилися додатковими угодами до кредитного договору від 15 травня 2008 року, від 11.07.2008 року, від 15.05.2009 року, від 09.11.2009 року, від 17 травня 2010 року, від 10.11.2010 року, від 16 травня 2011 року, від 21.11.2012 року погоджувалися з поручителями на час їх укладення, про що свідчать їх підписи на цих угодах, тому підстав стверджувати про зміни зобов`язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився їх обсяг відповідальності не вбачається.
Щодо припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, у редакції до набрання чинності Законом № 2478-VIII, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що у законі передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).
Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не вправі.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-623цс17 і залишається незмінним протягом багатьох років правозастосовної практики.
Відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за основним договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту щомісячними платежами, а з розрахунку заборгованості вбачається що з 15 листопада 2014 року позичальник припинив сплачувати кошти на погашення кредиту.
Банк, звернувшись 25 березня 2015 року з вимогою до позичальника та поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором, використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичних платежів, а відтак строк виконання зобов`язання - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав.
Велика Палата Верховного Суду неодноразового висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Зазначені правові висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18).
Зважаючи на викладене, оскільки банк звернувся позовом до боржника та поручителів 31 серпня 2015 року, а строк кредитування закінчився 09 квітня 2015 року, тому з поручителів солідарно з боржником підлягає стягненню заборгованість за кредитом та відсотками в межах шестимісячного строку починаючи з 28 лютого 2015 року по 09.04.2015 року.
Таким чином, за зазначений період заборгованість за кредитним договором складає 2349,06 дол. США, зокрема 1669,69 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 679,37 дол. США заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню з боржника солідарно з боржника та поручителями відповідно до договорів поруки укладених з кожним із них.
Із врахуванням зазначеного, з самого боржника ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 06.09.2007 року №70307С59 у розмірі 28592,58 дол. США, з яких 28190,75 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 401,83 дол. США - заборгованість за відсотками та 3702 дол. США – 3% річних, а всього 32294,58 дол. США
Щодо звернення стягнення на предмети іпотеки 
Із положень ч. 1 ст. 572, ч. 1 ст. 575 ЦК України слідує, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Статтею 33 Закону України від 5 червня 2003 року №898-ІV «Про іпотеку» (далі – Закон №898-ІV) визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 39 Закону №898-ІV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
На думку суду апеляційної інстанції, АТ « Укрексімбанк»» вправі одержати задоволення своїх вимог за рахунок предметів іпотеки у порядку, встановленому Законом №898-IV та укладеним сторонами договорами іпотеки.
В рахунок погашення заборгованості 34643,64 дол.США (32294,58 дол. США основного боржника +2349,06 дол. США солідарно з божника та поручителів) за кредитним договором №70307С59 слід звернути стягнення на предмети іпотеки – належну відповідачам квартиру та земельну ділянку шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
З огляду на вищезазначене. рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини. що мають значення для справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Позов банку підлягає частковому задоволенню.
Згідно з частиною 13 статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовна заява АТ «Укрексімбанк» задоволена частково, сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» по 1030,17 грн. з кожного.
Судовий збір у розмірі 10464 грн. слід компенсувати акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є особою з ІІ групою інвалідності, яка звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року та додаткове рішення від 07 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 06.09.2007 року №70307С59 у розмірі 28592,58 дол. США, з яких 28190,75 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 401,83 дол. США - заборгованість за відсотками та 3702 дол. США – 3% річних, а всього 32294,58 дол. США.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 06.09.2007 року №70307С59 у розмірі 2349,06 дол. США, з яких 1669,69 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 679,37 дол. США – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 06.09.2007 року №70307С59 у розмірі 2349,06 дол. США, з яких 1669,69 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 679,37 дол. США – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 солідарно на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 06.09.2007 року №70307С59 у розмірі 2349,06 дол. США, з яких 1669,69 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 679,37 дол. США – заборгованість за відсотками.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06.09.2007 року №70307С59 в сумі 34643,64 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами №70307Z62, №70307Z63 від 06.09.2007 року на квартиру АДРЕСА_4 та земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, що знаходить за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6825082200:05:004:0173 із застосуванням способу реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, яка встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій.
В решті позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір по 1030,17 грн. з кожного. 
Компенсувати за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір у розмірі 10464 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 27 березня 2024 року.

Судді                                                                           Т.О. Янчук

        Л.М. Грох

        О.І. Ярмолюк