ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 січня 2024 року                                                                                 
м. Чернівці
справа № 727/6460/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.
секретар Паучек І. І.

стягувач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

боржник ОСОБА_1 

старші державні виконавці Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Марко В. М., ОСОБА_2 

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 листопада 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Бойко М. Є.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст вимог скарги
В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою.
Просила визнати дії старших державних виконавців Шевченківського відділу ДВС Чернівецького МУЮ Марко В. М. та ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчих проваджень неправомірними та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень №50797629 від 07 квітня 2016 року, №49829638 від 18 січня 2016 року.
Посилалась на те, що державними виконавцями були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки оскаржувані постанови винесені за заявами про примусове виконання виконавчого листа № 2-1628 від 26 січня 2011 року вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання, а також за відсутності судового рішення про поновлення цього строку та без заяви належного стягувача. Крім того, ці постанови їй не надсилались. Про наявність виконавчих проваджень №№50797629, 49829638 вона не повідомлялась та дізналась про них лише 02 червня 2023 року. До суду звернулась 16 червня 2016 року, тобто протягом 10 робочих днів, а тому строк звернення з відповідною скаргою не пропущений.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 листопада 2023 року у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 на рішення, дії державних виконавців та про скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень відмовлено.
Суд виходив з того, що при зверненні до суду ОСОБА_1 у своїй скарзі зазначила, що постанови про відкриття виконавчих проваджень №50797629 від 07 квітня 2016 року та №49829638 від 18 січня 2016 року вона отримала лише 02 червня 2023 року. Скарга подана нею 16 червня 2023 року. Доказів того, що оскаржувані постанови заявниця отримала раніше зазначеної дати не надано. Суд вважав, що 10-ти денний строк на їх оскарження ОСОБА_1 не пропущений.
Оскаржувані ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчих проваджень №50797629 від 07 квітня 2016 року та №49829638 від 18 січня 2016 року з огляду на повернення виконавчого листа № 2-1628/2010, виданого 26 січня 2011 року стягувачу, є нечинними та, враховуючи також відсутність на даний час відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є ОСОБА_1 , такими, що не порушують прав боржника.
Доводи заявниці в судовому засіданні щодо можливого подальшого пред`явлення стягувачем цього виконавчого листа до примусового виконання не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом можуть бути захищені лише вже порушені права особи, а не ті, які будуть порушені у майбутньому, що є на теперішній час лише припущеннями заявниці.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її скарги.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначала, що судом першої інстанції не враховано, що права ОСОБА_1 вже були порушені діями та рішеннями державних виконавців Марко В. М. та ОСОБА_3 при відкритті виконавчих проваджень.
Стягувач в судовому рішенні не відповідає стягувачу, який зазначений в постановах про відкриття виконавчого провадження. Такі постанови ОСОБА_1 не надсилалися, що позбавило її права на оскарження вказаних постанов.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій 
18 січня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Марко В. М. відкрито виконавче провадження №49829638 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 931 666 гривень 76 копійок, судового збору в сумі 1700 гривень, витрат на ІТЗ в сумі 120 гривень (а.с.15).
7 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Мухаєвою О. М. відкрито виконавче провадження №50797629 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 931 666 гривень 76 копійок, судового збору в сумі 1700 гривень та витрат на ІТЗ в сумі 120 гривень (а.с.11).
2 червня 2023 року ОСОБА_1 отримала копії вказаних вище постанов, що підтвержується листом відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 25 травня 2023 року №2334/02-23 (а.с.9-10).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом апеляційної інстанції встановлено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.
Судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про подання скарги на дії та рішення державних виконавців в строк, передбачений законом.
Так, відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
У статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
З огляду на те, що про оскаржувані дії державних виконавців та прийняті постанови ОСОБА_1 дізналася 2 червня 2023 року, а відповідну скаргу до суду було подано 16 червня 2023 року, нею було пропущено десятиденний строк, встановлений у статті 449 ЦПК України. Заяви про поновлення вказаного строку до суду подано не було.
Помилковим є висновок суду першої інстанції та аргумент заявниці про те, що скарга повинна подаватися в межах 10 робочих днів, тобто з дотримання строку, встановленого статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Конституції України).
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, положення щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення передбачають вчинення таких дій у строки, що обчислюються не в робочих, а календарних днях.
Так, згідно з частиною 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:
а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;
б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 1998 року № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.
З огляду на встановлений статтею 112 ЦПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ЦПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.
Стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статі 449 ЦПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.
Отже, строк на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця обчислюється в календарних днях відповідно до правил статті 449 ЦПК України.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовими позиціями, які Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18, Верховний Суд у постановах від 12 квітня 2023 року у справі №209/2838/16, від 12 січня 2023 року у справі №161/12311/14-ц.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та скаргу залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382  ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 2 листопада 2023 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державних виконавців залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 17 січня 2024 року.

Головуючий                                                         Олександр ОДИНАК 

Судді                                                                  Мирослава КУЛЯНДА

                                               Наталія ПОЛОВІНКІНА