ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«25» січня 2024 року
м. Харків
справа № 644/2217/22
провадження № 22ц/818/351/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів                -  Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини»
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року в складі судді Шевченка С.В.
в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що в період з 16 грудня 2021 року вона працювала у Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» та 02 серпня 2022 року була звільнена за власним бажанням за наказом № 159 на підставі статті 38 КЗпП України, Вказаним наказом була також передбачена виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 26 календарних днів.

Вказала, що в день її звільнення відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів в сумі 43 322,27 грн.

Посилалася на те, що сума компенсації втрати частини заробітної плати (інфляції) станом на день подачі позову складає 4 058,09 грн.

Зазначила, що за період простою з березня 2022 року по квітень 2022 року Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» сплатив їй 2/3 тарифної ставки у сумі 16 507,94 грн, в той час як мало сплатити за вказаний період середній заробіток у загальному розмірі 29 438,47 грн. Відтак заборгованість по оплаті праці у період простою становить 12 930,53 грн.

Просила стягнути з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» на її користь кінцевий розрахунок по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати (інфляції) в сумі 60 310,89 грн; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 43 322,27 грн та 4 058,09 грн компенсації інфляційних втрат.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 – задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» на користь ОСОБА_1 12 930,53 грн заборгованості по оплаті праці у період простою; стягнуто з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» на користь держави судові витрати з оплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, не звернув увагу на те, що загальна сума середнього заробітку ОСОБА_1 за час простою з 24 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року складає 11 546,19 грн, яка за відрахуванням 20,5% податку - 2 366,97 грн до сплати становить 9 179,22 грн, що підтверджується довідкою № 40-1210 від 26 жовтня 2023 року, яка створена вже після ухвалення рішення суду, що унеможливило її подання до ухвалення рішення судом. Зазначив, що судом першої інстанції неправильно зроблено висновок щодо простою, оскільки це стосується працюючих працівників на робочих місцях. Оскільки позивачка в період з 24 лютого 2022 року по 03 травня 2022 року не працювала, тому постанова № 5/88 її не стосується. Вважав, що в даному випадку частина 3 статті 113 КЗпП України неможливо застосовувати як підставу для збереження середнього заробітку тих, хто не виходив із дому та не працював на підприємстві (як позивачка) у порівнянні із робітниками, які працювали з 24 лютого 2022 року, але не могли виконувати норму праці через обстріли та через знаходження у бомбосховищах. Вказав, що воєнні дії не є виробничою ситуацією, тому за непрацюючими робітниками не повинен за час простою зберігатися повний середній заробіток, а лише 2/3 від окладу. Посилався на те, що суд вступив у спір із представником відповідача, у судовому засіданні почав тлумачити пункт 10 постанови № 5/88 та вважав поведінку судді некоректною. Крім того, суддя надав слово сторонам для судових дебатів, які судовим процесом не передбачені, що встановлює його несвідомість з процесуальних питань при розгляді справ у спрощеному провадженні.

02 січня 2024 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло два однакових відзиви на апеляційну скаргу, в яких вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалася на невизначеність вимог апеляційної скарги. Вказала про необхідність відмовити у долученні довідки № 40-1210 від 26 жовтня 2023 року, оскільки її можливо було сформувати та надати до суду до вирішення справи по суті. Пунктом 10 постанови дирекції та профспілкового комітету № 5/88 від 24 лютого 2022 року «Про особливості організації роботи працівників на період воєнного стану» передбачено оплату праці інших працівників здійснювати згідно частини 3 статті 113 КЗпП України із збереженням середнього заробітку. В цьому пункті не зазначено, що це стосується працюючих працівників на робочих місцях, а конкретно прописано для інших працівників підприємства. Тому, пояснення відповідача щодо цього не є правовим доказом. Доданою відповідачем постановою №8п/91 від 26 квітня 2022 року скасовано дію пункту 10 постанови № 5/88 від 24 лютого 2022 року. Отже, до цієї дати діяло положення про оплату праці в розрахунку середнього заробітку, так як діяла постанова від 24 лютого 2022 року в розмірі середнього заробітку.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Клопотання Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» щодо неможливості подання довідки № 40-1210 від 26 жовтня 2023 року, яка містить розрахунок середнього заробітку, додаткових пояснень та довідки № 27-433 від 07 вересня 2023 року та № 27-434, колегія суддів до уваги не приймає на підставі статті 367 ЦПК України, так як жодних доказів поважності їх неподання до місцевого суду з причин, що об`єктивно не залежали від волі Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» в матеріалах справи не міститься. 

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідач не сплатив позивачці 12 930, 53 грн як оплата праці в період простою, позов позивачки підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працювала у Акціонерному товаристві «Українські енергетичні машини». З 16 грудня 2021 року вона переведена на посаду начальника бюро обліку заробітної плати генераторного та електротехнічного обладнання відділу обліку заробітної плати.
Наказом № 159 від 02 серпня 2022 року звільнена за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України (а.с.7-10 том 1).

Постановою дирекції та профспілкового комітету Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» № 5/88 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану та за для забезпечення цілісності підприємства, збереження його майна та безпеки працівників, заступнику генерального директора Бударіну О.С., головному бухгалтеру ОСОБА_2 на термін дії цієї постанови: 
забезпечити оплату праці працівників задіяних в роботі критичної інфраструктури підприємства, передбачивши доплату у розмірі 50% від посадового окладу (місячної тарифної ставки) за фактично відпрацьований час; 
оплату праці інших працівників здійснювати згідно статті частини 3 статті 113 КЗпП України із збереженням середнього заробітку (а.с.12-14,83-85 том 1).

Як вбачається з довідки-розрахунку середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення 02 серпня 2022 року складає 1 000,00 грн. Борг підприємства становить 43 322,27 грн (нарахована компенсація за невикористану відпустку 26 календарних днів в сумі 13 791,40 грн і оплата за окладом 1 304,35 грн) (а.с.35 том 1).

Із довідки про доходи № 40-308 від 17 серпня 2022 року вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по липень 2022 року без урахування аліментів становить 74 596,85 грн, з яких за березень 2022 року нараховано 8 666,67 грн, а за квітень 2022 року – 7 841,27 грн (а.с.59 том 1).
За період з 24 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 нараховано 2/3 часу простою під час воєнного стану, а саме 2/3 частини від її окладу, який складав на той час 13 000,00 грн. У квітні 2023 року Акціонерним товариством «Українські енергетичні машини» нарахована компенсація несвоєчасної виплати заробітної плати у сумі 3 950,99 грн, яку виплачено разом із заробітною платою (43 322,27 грн, загальна сума виплати - 46 463,31 грн) (а.с.131-33 том 1).

Постановою дирекції та профспілкового комітету Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» № 8п/91 від 26 квітня 2022 року передбачено, що заступник генерального директора Бударін О.С., головнтй бухгалтер Семенчук І.І., начальник УОПіЗ Бєлов В.М., начальник УРП ОСОБА_3 повинні забезпечити нарахування та виплату заробітної плати працівникам товариства за період з 01 лютого 2022 року по 26 квітня 2022 року у порядку, викладеному в додатку 1 до цієї постанови. Скасовано дію пункту 10 постанови дирекції та профспілкового комітету Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» від 24 лютого 2022 року № 5/88 (а.с.134-136 том 1, а.с.18-19 том 2).

Пунктом 2 додатку 1 до постанови дирекції та профспілкового комітету№ 8п/91 від 26 квітня 2022 року передбачено, що з 24 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року нарахування заробітної плати працівникам Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» здійснювалося в наступному порядку: всім працівникам (за виключенням – особи, які знаходяться у відрядженні; сумісники; особи, які знаходяться на лікарняному; особи, які знаходяться у відпустках, в тому числі у відпустці по догляду за дитиною до 3-х та 6-ти років; особи, з якими призупинено дію трудового договору; мобілізовані; учні, які проходять практику на підприємстві) – щомісячно «оплату часу простою під час воєнного стану», з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу) згідно штатного розпису за видом оплати 160 (Вс) (а.с.137-139 том 1).

Із довідки Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» № 27-421 від 04 вересня 2023 року вбачається, що за даними діючої у Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» системи контролю управління доступом (СКУД POLY NET) час приходу ОСОБА_1 (табельний номер 30834) на територію підприємства у період з 24 лютого 2022 року по 03 травня 2022 року включно не зафіксовано (а.с.228 том 1, а.с.10 том 2).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Частиною першої статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата -  це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці  та господарської діяльності підприємства, установи, організації  і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахунково-платіжна відомість.

Указом Президента України від 24 квітня 2022 року N 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про оборону України» передбачено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

Відповідно до абзацу 14 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про оборону України» воєнний час настає з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій та закінчується у день і час припинення стану війни. Відповідно до абзацу 25 частини першої статті 1 цього ж Закону воєнні дії - це організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України.
За приписами статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

У постанові від 22 червня 2023 року в справі N 577/1447/22 (провадження N 61-13377св22) Верховний Суд зазначив, що «поняття простою викладено у статті 34 КЗпП України, де визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів.
Наведене узгоджується із висновком, зробленим Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 210/5853/16-ц (провадження № 61-46703св18).

Відповідно до статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити роботодавця чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується. На період освоєння нового виробництва (продукції) роботодавець може здійснювати працівникам доплату до попереднього середнього заробітку на строк не більш як шість місяців.
Присутність або відсутність працівника на роботі під час простою не впливає на оплату праці за цей час.

Згідно із частиною другої статті 7 Закону України «Про охорону праці» працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища. Факт наявності такої ситуації підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства за участю представника профспілки і уповноваженого трудового колективу, а в разі виникнення конфлікту - відповідним органом державного нагляду за охороною праці за участю представника профспілки. За період простою з цих причин не з вини працівника за ним зберігається середній заробіток.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 працювала у Акціонерному товаристві «Українські енергетичні машини». З 16 грудня 2021 року її переведено на посаду начальника бюро обліку заробітної плати генераторного та електротехнічного обладнання відділу обліку заробітної плати. Наказом № 159 від 02 серпня 2022 року її звільнено за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України.

Відповідно до Указу Президента України від 24 квітня 2022 року N 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Починаючи з 24 лютого 2022 року у Акціонерному товаристві «Українські енергетичні машини»  простій не оголошувався, підприємство роботу не призупиняло.

Заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Тобто, заробітна плата виплачується за фактично виконану працівником роботу при виконанні працівником своїх трудових обов`язків. Сам по собі факт існування укладеного між сторонами трудового договору не наділяє працівника правом на отримання заробітної плати. Він лише передбачає можливість виконувати роботу, визначену цією угодою, і як наслідок отримувати винагороду.

Як вбачається з довідки Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» № 27-421 від 04 вересня 2023 року за даними діючої на Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» системи контролю управління доступом (СКУД POLY NET) час приходу ОСОБА_1 (табельний номер 30834) на територію підприємства у період з 24 лютого 2022 року по 03 травня 2022 року включно не зафіксовано.

Відомості щодо задіяння позивачки в роботі критичної інфраструктури підприємства відсутні, як відсутні й відомості щодо призупинення дії її трудового договору.
Тобто, ОСОБА_1 не виконувалась робота з 24 лютого 2022 року по 03 травня 2022 року включно, а відповідач у вказаний період не приймав рішень про оголошення простою підприємства.
Разом з тим постановою дирекції та профспілкового комітету Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» № 5/88 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану та за для забезпечення цілісності підприємства, збереження його майна та безпеки працівників, заступнику генерального директора Бударіну О.С., головному бухгалтеру Семенчук І.І. на термін дії цієї постанови: оплату праці інших працівників здійснювати згідно частини 3 статті 113 КЗпП України із збереженням середнього заробітку.

В свою чергу, постановою дирекції та профспілкового комітету Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» № 8п/91 від 26 квітня 2022 року, скасовано дію пункту 10 постанови дирекції та профспілкового комітету Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» від 24 лютого 2022 року № 5/88.

Таким чином, Акціонерним товариством «Українські енергетичні машини» визначено розмір оплати праці інших працівників на термін вказаної постанови, а саме з 24 лютого 2022 року по 26 квітня 2022 року із збереженням середнього заробітку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу четвертого пункту 2 Порядку, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати передбачено, що враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. 

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»).

З розрахункових листків вбачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2021 року становить 19 152,33 грн, за січень 2022 року – 19 888,51 грн.
Отже, за два місяці роботи перед спірним періодом середньоденний заробіток позивачки складає: (19 152,33 грн + 19 888,51 грн)/41 робочих днів = 952,22 грн.
За період з 01 березня 2022 року по 26 квітня 2022 року включно 41 робочий день.
За період з 01 березня 2022 року по 26 квітня 2022 року розмір заробітної плати ОСОБА_1 повинен був складати 39 041,02 грн (952,22 грн х 41 робочий день).

Проте, ОСОБА_1 за вказаний період нарахована та виплачена заробітна плата в розмірі 16 507,94 грн. Тобто недоплата за вказаний період становить 22 533,08 грн (39 041,02 грн – 16 507,94 грн).

Однак, ОСОБА_1 в позовній заяві просила стягнути з відповідача таку різницю в розмірі 12 930,53 грн, яка і підлягає стягненню. У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення цих позовних вимог.

Доводи Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» про те, що загальна сума середнього заробітку ОСОБА_1 за час простою з 24 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року складає 11 546,19 грн, яка за відрахуванням 20,5% податку – 2 366,97 грн до сплати становить 9 179,22 грн, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначений розрахунок є помилковим.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.