ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року	Львів	Справа № 380/6400/23 пров. № А/857/17698/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Іщук Л.П.,
                                                                                             Обрізка І.М.,
секретаря судового засідання                                            Максим Х.Б., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мричко Н.І.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 11 год. 00 хв. 18 вересня 2023 року, повне судове рішення складено      25 вересня 2023 року, у справі № 380/6400/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, 

В С Т А Н О В И В :

31.03.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, просив визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу начальника Головного Управління Національної поліції у Львівській області О. Шляховського від 13.03.2023 за № 937 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників органів ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з приводу обставин можливого вчинення позивачем дисциплінарного проступку в частині не повідомлення про описану подію за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» раніше вже проводилось службове розслідування. Суд першої інстанції вказав, що на підставі наказів ГУНП у Львівській області від 23.03.2022 №749, від 23.04.2022 №1041 проведено службове розслідування з приводу можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками УКР ГУНП під час події, пов`язаної із травмуванням 23.03.2022 лейтенанта поліції, за результатами якого складено висновок від 09.05.2022. Суд першої інстанції зазначив, що дисциплінарна комісія, дослідивши обставини події, яка відбулась 23.03.2022, не встановила у діях позивача жодних ознак дисциплінарного проступку, не мала і будь-яких зауважень до достовірності пояснень позивача, які у висновку службового розслідування від 07.03.2023 поставлені під сумнів. Суд першої інстанції вказав, що суперечні між собою висновки на підставі одних і тих самих доказів свідчать про непослідовність дій дисциплінарної комісії. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів поза розумним сумнівом факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме те, що він достеменно володів інформацією про вищеописану подію та не повідомив про таку за скороченим номером екстреного виклику поліції 102, а тому і похідне порушення щодо надання недостовірних пояснень не може вважатися обґрунтовано встановленим.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що невиконання вимог нормативно-правових актів щодо невідкладного повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і обов`язку ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення свідчить про невиконання позивачем своїх службових обов`язків як поліцейського. Скаржник вказує, що ОСОБА_1 достеменно володів інформацією про подію, яка мала місце 23.03.2022, про що свідчать пояснення потерпілого ОСОБА_2 , надані в ході службового розслідування, з метою уникнення дисциплінарної відповідальності проявив нещирість та намагався ввести дисциплінарну комісію в оману, що на думку скаржника є триваючим проступком. Скаржник зазначає, що в ході службового розслідування, 02.03.2023 ОСОБА_1 надавши пояснення, вчергове ввів дисциплінарну комісію в оману з метою уникнення дисциплінарної відповідальності та приховування вчиненого правопорушення окремими працівниками ГУНП у Львівській області, які на переконання комісії підтвердили порушення ним службових обов`язків та необхідності сприяти проведенню службового розслідування. Скаржник вважає, що суд першої інстанції вибірково оцінив докази та аргументи наявні у матеріалах справи, взявши до уваги тільки аргументи та докази сторони позивача.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у ГУНП у Львівській області на посаді старшого оперуповноваженого відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області капітана поліції.
13.03.2023 начальник Головного Управління Національної поліції у Львівській області Шляховський О. прийняв наказ № 937 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників органів ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни», яким за порушення службової дисципліни, зокрема вимог пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 7, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6 Розділу II «Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, частини 5 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 7 Розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та своїх функціональних обов`язків, керуючись пункту 2 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту відділу розкриття Національної поліції України до старшого оперуповноваженого незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення – догана.
Вважаючи вказаний наказ незаконним, таким, що прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування усіх обставин, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до частини 1 статті 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно із статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина 2 статті 19 Закону № 580-VIII).
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу, (далі - Дисциплінарний статут) відповідно до статті 1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Таким чином, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) поліцейським законних і підзаконних актів із питань службової діяльності, бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Статею 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:                1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Суд апеляційної інстанції враховує, що для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.
Як вбачається з преамбули спірного наказу, 21 лютого 2023 року до ГУНП У Львівській області надійшов рапорт начальника УКР ГУНП у Львівській області полковника поліції      С. Молотова щодо повідомлення про підозру старшому оперуповноваженому в ОВС ВРНЗА УКР ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 ККУ, обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та відсторонення від виконання службових обов`язків. 
У зв`язку з цим, наказом ГУНП у Львівській області № 676 від 22.02.2023 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками ГУНП у Львівській області.
За результатами проведеного службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни зі сторони окремих працівників ГУНП у Львівській області складено висновок від 07.03.2023 відповідно до якого старший оперуповноважений відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 , достеменно володіючи інформацією про подію, з 23.03.2022 та до моменту проведення службового розслідування, не повідомив про таку за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», що свідчить про намір укриття вчиненого правопорушення окремими працівниками ГУНП у Львівській області та з метою уникнення дисциплінарної відповідальності проявив нещирість під час надання пояснення та намагався ввести дисциплінарну комісію в оману, чим не сприяв проведенню службового розслідування.
У висновку дисциплінарна комісія, серед іншого, запропонувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення догану.
Так, процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі - Порядок №893) відповідно до пункту 1 Розділу ІІ якого службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку..
Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Системний аналіз наведених законодавчих норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що метою проведення службового розслідування є установлення фактичних даних вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, зокрема з`ясування обставин, причин та умов, що його зумовили, а також ступінь вини поліцейського, за наслідками чого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі. При цьому, обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Згідно з пунктом 7 Розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Пунктом 7 розділу VI Порядку № 893 визначено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.
У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до вимог статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
В апеляційній скарзі зазначено, що невиконання вимог нормативно-правових актів щодо невідкладного повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і обов`язку ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення свідчить про невиконання позивачем своїх службових обов`язків як поліцейського.
Як зазначено у висновку службового розслідування від 07.03.2023, під час службового розслідування опитаний потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що: «…23.03.2022 приблизно о 16:00 він перебував у службовому кабінеті №118 Управління карного розшуку ГУНП, що за адресою: АДРЕСА_1 . У даному кабінеті (на момент події було) його робоче місце, а також робоче місце оперуповноважених УКР ГУНП, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (старший оперуповноважений УКР ГУНП), начальника відділу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Того ж дня біля 16:00 він сидів за робочим столом, який розташований біля вікна з лівої сторони, поруч із шкіряним кріслом. На робочому столі знаходився комп`ютер, яким користувалися усі працівники відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР. Також, в цей час у кабінеті знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . На той час його табельна зброя НОМЕР_1 з 8-ми патронами та ще один запасний магазин, у якому теж 8 патронів знаходилась в його сейфі. Ключ від сейфу був в чорних джинсах, в яких він був одягнутий в той день. Приблизно о 16:10 до нього підійшов старший оперуповноважений капітан поліції ОСОБА_9 з яким у ОСОБА_2 були виключно службові відносини, (наміру оговорювати його не мав та не має) і попросив його, щоб той встав, бо ОСОБА_3 потрібно щось подивитись у комп`ютері. На що ОСОБА_2 йому відповів «добре» та встав, відійшов і став ближче до батареї, яка знаходиться неподалік від стола. ОСОБА_11 за стіл не сідав, а став навпроти нього та почав висловлювати в якійсь недотепні жарти, разом з тим конфлікту між ними не було. Після цього, ОСОБА_11 , безпричинно дістав зі своєї сумки (барсетки) сірого кольору свій табельний пістолет «ПМ», який тримав у правій руці, одночасно зняв запобіжник з пістолета, дослав патрон в патронник та несподівано для ОСОБА_2 натиснув на спусковий гачок, вистріливши у його сторону. В цей час, ОСОБА_2 був беззбройним, та підстав застосовувати зброю щодо нього у ОСОБА_12 не було. Таким чином, ОСОБА_13 здійснив постріл ОСОБА_2 в праву ногу (в стегно), куля пішла на виліт, після чого він відразу впав на підлогу отримавши вогнепальне поранення із значною втратою крові. ОСОБА_11 відразу нагнувся до ОСОБА_2 та сказав, щоб він усім говорив, що сам вистрілив собі в ногу. В цей час в кабінеті також знаходився ОСОБА_10 який після пострілу вибіг з кабінету, щоб викликати швидку...»; «...в подальшому, коли ОСОБА_2 в лікарні обстежували, до нього підійшов ОСОБА_10 та запитав де знаходиться його службовий пістолет, на що він відповів, що в сейфі. Після цього ОСОБА_14 взяв у нього ключ від сейфу, з якою метою на той час ОСОБА_2 відомо не було, оскільки тоді він довіряв ОСОБА_15 . На час надання пояснення йому зрозуміло, що відбулось доспоряджання його боєприпасом магазину до пістолету з якого ОСОБА_3 провів постріл...».
Позивач зазначає, що ним не вчинялось жодних дій чи бездіяльності, які б свідчили про неналежне невиконання чи невиконання вимог нормативних актів, а тому відсутні підстави для застосування будь-яких заходів дисциплінарного характеру, адже 23.03.2022 позивач не був свідком обставин отриманням ОСОБА_16 вогнепального поранення, а тому твердження відповідача про те, що позивач «достеменно володів інформацією про подію 23.03.2022» не відповідає дійсності.
Позивач вважає помилковими та не підтвердженими жодними доказами твердження відповідача, що він мав намір приховати вчинене старшим оперуповноваженим в ОВС ВРНЗА УКР ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_3 правопорушення, ввести дисциплінарну комісію в оману шляхом надання нещирих пояснень.
Зазначає, що по обставинах події 23.03.2022 наказами Львівської області №749 від 23.03.2022 та №1041 від 23.04.2022 призначено службове розслідування та за його наслідками встановлено відсутність будь-яких порушень позивачем службової дисципліни.
Також позивач вважає, що спірний наказ винесений поза межами строків встановлених для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому є таким, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 6 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100 (далі Порядок №100), встановлено, що поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події. 
Підставою для проведення службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни зі сторони окремих працівників ГУНП у Львівській області слугувало надходження до відповідача 21.02.2023 рапорту начальника Управління карного розшуку ГУНП у Львівській області полковника поліції Сергія Молотова щодо повідомлення про підозру старшому оперуповноваженому в особливо важких справах відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України, обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та відсторонення від виконання службових обов`язків.
Поряд з цим, 28.02.2023 до ГУ НП надійшла заява ОСОБА_2 (№Б-115/оп від 28.02.2023) в котрій він просив призначити службове розслідування за фактом повідомлення про підозру ОСОБА_3 .
У ході службового розслідування, призначеного наказом ГУНП у Львівській області №676 від 22.02.2023 з метою з`ясування всіх обставин події, опитаний старший оперуповноважений ВРНЗТЗ УКР ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції, ОСОБА_1 , який пояснив, що по вказаному факту ним надавались пояснення в межах попереднього службового розслідування, а також свідчення в межах кримінального провадження. Пояснення, надані ним раніше підтримує в повному обсязі, змін та доповнень немає.
Будучи опитаним 18.04.2022 в межах службового розслідування призначеного та проведеного на підставі наказів ГУНП від 23.03.2022 №749, від 23.04.2022 №1041, матеріали якого вивчені при проведенні службового розслідування, зокрема пояснення учасників події, яка мала місце 23.03.2022 у службовому кабінеті №118 УКР ГУНП, ОСОБА_1 пояснив, що «...перебуває на посаді старшого оперуповноваженого УКР ГУНП у Львівській області. 23.03.2022 близько 16:20 зі своїми співробітниками ОСОБА_17 та ОСОБА_3 зайшов в ГУНП у Львівській області, та піднялися на 5 поверх, де знаходиться УКР ГУНП у Львівській області. Після чого, ОСОБА_17 зайшов до вбиральні, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 йшли коридором до приміщення кабінету РСС УКР ГУНП у Львівській області. Дійшовши до середини коридору біля сходової клітки між кабінетами №109 та №110 ОСОБА_1 почув звук пострілу, після чого одразу побіг в сторону вбиральні де почувши крик з службового кабінету №118 та побачив, що біля вікна на спині лежить оперуповноважений УКР ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_2 та кричить. В подальшому ОСОБА_1 одразу закричав, щоб хтось викликав швидку медичну допомогу, зняв з своїх штанів ремінь, підійшов до ОСОБА_2 після чого перетягнув йому праву ногу вище коліна та за деякий час зайшли медики і почали надавати ОСОБА_2 медичну допомогу.
Після цього, ОСОБА_1 запитав в ОСОБА_2 де знаходиться ключ від його автомобіля, на що останній відповів, щоб ОСОБА_1 взяв з кишені штанів в яких ОСОБА_2 був одягнений, ключ, після чого ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_17 , ОСОБА_3 та медиками положили ОСОБА_2 на носилки та попрямували у внутрішній двір ГУНП у Львівській області та помістили в карету швидкої медичної допомоги.
У подальшому ОСОБА_1 піднявся до службового кабінету №118 взяв свої особисті речі та разом із ОСОБА_17 , зачинивши кабінет, вийшли з приміщення ГУНП у Львівській області, після чого ОСОБА_1 перепаркував автомобіль ОСОБА_2 зачинив його та попрямував до лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м.Львів, вул.І.Миколайчука 9, де в подальшому віддав ключі від автомобіля ОСОБА_2 його батьку Ігорю...».
Опитаний в ході службового розслідування заступник начальника відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_17 пояснив, що пояснення надані 12.04.2022 підтримує в повному обсязі та доповнень немає. У наданому поясненні 12.04.2022 вказав, що: « 23.03.2022 приблизно о 16:15 спільно зі своїми підлеглими працівниками, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_18 приїхали до пл.Г.Григоренка, 3 та піднялися на 5 поверх УКР ГУНП у Львівській області. Спільно вони зайшли до коридору, де праворуч знаходиться вбиральна, а прямо по коридору праворуч і ліворуч службові кабінети. ОСОБА_17 зайшов до вбиральні, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пішли в напрямку задньої сходової клітки. Після чого ОСОБА_17 почув постріл, який пролунав з коридору біля службових кабінетів, вибіг з вбиральні та почув крик зі свого службового кабінету №118. Зайшовши туди побачив на підлозі поряд з вікном ОСОБА_2 , де ОСОБА_1 останньому перев`язував ногу, а ОСОБА_3 викликав по мобільному телефоні швидку медичну допомогу. Задавши запитання ОСОБА_19 , що сталося, останній відповів, що чистив зброю і випадково вистрілив собі в ногу, у подальшому ОСОБА_17 миттєво повідомив керівництво УКР ГУНП у Львівській області про дану подію».
У висновку службового розслідування від 09.05.2022, призначеного та проведеного на підставі наказів ГУНП від 23.03.2022 № 749, від 23.04.2022 №1041, з приводу можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками УКР ГУНП під час події, пов`язаної з травмуванням 23.03.2022 лейтенанта поліції ОСОБА_2 зазначено, що « ... в ході службового розслідування спростувати чи підтвердити порушень службової дисципліни, які стали підставою для проведення службового розслідування не виявилось можливим. Оскільки у поясненні оперуповноваженого відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поясненнях старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття незаконних володінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , старшого оперуповноваженого відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_17 та начальника відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_20 містяться суттєві розбіжності, котрі можливо усунути (підтвердити чи спростувати) лише у рамках кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведене, та те, що на даний час у ТУ ДБР, розташованому у м.Львів, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №6202214001000121, у якому на даний час, законне рішення не прийнято та жодному з працівників поліції про підозру не повідомлено, питання про притягнення працівників поліції до дисциплінарної відповідальності слід вирішити після прийняття рішення відповідними правоохоронними органами, а саме при встановленні в їх діях ознак кримінального правопорушення.
В разі встановлення за наслідками досудового розслідування у кримінальному провадженні №6202214001000121 ознак нововиявлених обставин, які б вказували на порушення службової дисципліни інших поліцейських, провести службове розслідування...».
Дисциплінарна комісія у висновку службового розслідування від 07.03.2023 зазначила, що « ... до наданого ОСОБА_1 пояснення слід відноситись критично як до такого, яке надане з метою уникнення дисциплінарної відповідальності, адже відповідно до змісту повідомлення про підозру ОСОБА_3 , від 20.02.2023, останній перебував у службовому кабінеті №118, який знаходиться на 5 поверсі адміністративної будівлі ГУНП у Львівські області, за адресою: пл. Генерала Григоренка, 3 м. Львів, де направив ствол пістолета Макарова в сторону ОСОБА_2 , після чого натиснувши на спусковий гачок пістолета, здійснив постріл, яким заподіяв ОСОБА_2 травму правої нижньої кінцівки. А тому твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 на момент вистрілу перебував у коридорі 5 поверху адмінприміщення є неправдивим...».
Аналогічно зазначено щодо пояснень, наданих ОСОБА_17 .
Суд апеляційної інстанції зауважує, що наявна у відповідача дискреція в питаннях застосування певного виду дисциплінарного стягнення повинна відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності та з урахуванням принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також між цілями та засобами їх досягнення. Наявні дискреційні повноваження не можуть використовуватися з порушенням цих принципів.
При цьому, при проведенні службового розслідування поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, повинен сприяти його проведенню, може надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування, тоді як відмова поліцейського надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, а також надання завідомо суперечливих чи неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено долученими до матеріалів справи доказами, під час проведення службового розслідування позивач в ході опитування проявив нещирість та надав пояснення, які суперечать обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, проведеним щодо капітана поліції ОСОБА_3 щодо події, яка мала місце 23.03.2022 у службовому кабінеті №118, такі пояснення не сприяли встановленню істини під час проведення службового розслідування та мали наслідком як відмінність інформації у поясненнях, наданих опитаними в ході службового розслідування особами, так і розбіжності вказаної позивачем інформації з долученими до матеріалів службового розслідування доказами.
Окрім того, суду апеляційної інстанції зауважує, що вимоги пункту 6 Розділу ІІ Порядку №100, якою унормовано, що незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення чи іншу подію, в частині  невідкладного повідомлення про таке за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язання ужити усіх невідкладних заходів, передбачених цим пунктом, позивач як поліцейський не виконав. 
Щодо строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то суд апеляційної інстанції зауважує, що об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 дисциплінарного проступку згідно із висновком службового розслідування полягає в тому, що: старший оперуповноважений відділу розкриття незаконних заволодінь транспортних засобів УКР ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 достеменно володіючи інформацією про подію, з 23.03.2022 та до моменту проведення службового розслідування, не повідомив про таку за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», що свідчить про намір укриття вчиненого правопорушення окремими працівниками ГУНП у Львівській області.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що триваючі правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються згодом безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином. Такі дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
А тому, суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами скаржника, що досліджене судом порушення є триваючим, адже пов`язано з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків поліцейського, передбачених правовими нормами, яке припиняється, у спірному випадку, встановленням вини та притягненням винної у невиконанні посадових обов`язків особи до відповідальності. 
Вчиняючи діяння щодо неповідомлення про подію 23.03.2022, позивач перебував у стані триваючого, безперервного порушення вимог та положень через невиконання свого обов`язку, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, враховуючи зміст наданих позивачем пояснень, даючи аналіз зазначеному висновку службового розслідування та оспорюваному наказу, приходить до висновку, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, триваючої протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і протиправною поведінкою порушника, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення. 
В діях позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, наявний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав обґрунтовано, з врахуванням обставин у справі, а тому оскаржуваний наказ є правомірним.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі №380/6400/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 02.02.2024 згідно з ч.3 ст.321 КАС України