Справа № 462/4694/23                                Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А. І. 
Провадження № 22-ц/811/2738/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Кирилюка А.І. від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -
в с т а н о в и л а : 
рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовлено.
Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, яке прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин справи, без належного дослідження доказів, які подавалися сторонами на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення. Зазначає, що аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., присуджені в 2018 року Залізничним районним судом м. Львова є мізерними та не забезпечують навіть на чверть тих потреб, які має дитина відповідного віку, це зумовлено загальною економічною ситуацією у державі, ростом цін на продукти харчування, речі особистого вжитку, а також тим, що зі збільшенням віку сина змінюються його потреби, що в свою чергу зумовлює збільшення витрат на задоволення таких потреб, а відтак погіршення матеріального становища позивача. Звертає увагу на те, що незважаючи на наявність рішення суду про стягнення аліментів, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, більше 5-ти років мала місце заборгованість по сплаті аліментів, внаслідок чого позивачу було вкрай важко належним чином самостійно забезпечувати сина всіма матеріальними благами необхідними для забезпечення його нормального та гармонійного розвитку. Стверджує, що відповідач дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає.
Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 3 Конвенції про права дитини, 7, 141, 180, 181, 182, 184, 192, СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,  10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні позову  виходив з того, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2019 року у справі № 462/4865/18 ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 05.09.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції - актовий запис № 2366. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2018 року у справі № 462/3702/18 ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 грн. 00 коп. від заробітної плати (всіх доходів) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, з 19.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.01.2021 року у справі № 462/3492/20 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задоволено. Ухвалено позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд прийшов до висновку, що усупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України позивач не довела належними, допустимими та достовірними доказами обставини, передбачені ст. 192 СК України - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, проте доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, а тому позов є безпідставним і у задоволенні такого слід відмовити.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими не доведені; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону висновки суду не відповідають, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
21.06.2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, у якому просила:
- збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року у справі №462/3702/18 та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду, до досягнення сином повноліття.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 05.09.2014 року між позивачем та відповідачем у справі укладено шлюб, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2019 року розірвано. Від шлюбу народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2018 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1 500 грн., щомісячно. Однак, визначений судом розмір аліментів і її доходів на даний час є недостатньо для повноцінного забезпечення дитини. Як на підставу позову вказує те, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання дитини та те, що зі зміною віку дитини відповідно зростають потреби у його забезпеченні. 
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2018 року у справі № 462/3702/18 вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн. 00 коп. від заробітної плати (всіх доходів) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, з 19.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 13).
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2019 року у справі № 462/4865/18 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 05.09.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції - актовий запис № 2366 (а.с. 12).
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.01.2021 року у справі № 462/3492/20 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задоволено. Позбавлено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с. 14-17).
Відповідач у відзиві зазначає, на протязі 5-ти років не сплачував аліменти, через що накопичився борг. Повідомляє, що заборгованість по аліментах виникла через скрутне та вкрай важке матеріальне становище, яке склалося через те, що в 2012 році потрапив у ДТП, в якій отримав тяжкі тілесні ушкодження та травми (перелом правої стегнової кістки, розрив та перелом коліна правої ноги, розрив лівої легені та селезінки, розрив черевної порожнини, сильні забої голови, інші менш значущі травми та ушкодження), переніс безліч хірургічних втручань та більше двох років був прикутий до ліжка. Через це останній втратив працездатність та за висновками МСЕК отримував інвалідність І групи, згодом ІІ групи, а зараз є особою з інвалідністю ІІІ групи. Окрім цього, зазначає, що на протязі останніх чотирьох років та по даний час проживає спільно зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 та її малолітньою дочкою. Заробляє кошти для проживання та утримання сім`ї підробітками з частковою зайнятістю у Львові та області, офіційної та стабільної роботи не має. 01.06.2021 року сплатив борг по аліментах та ще більше як аванс на майбутнє близько 160 000 грн. 00 коп. Дані кошти були отримані від продажу дачної земельної ділянки. За таких обставин, у позовних вимогах просить суд відмовити.
Перевіряючи наявність змін у обставинах, що згідно ст. 192 СК України мають значення для вирішення спору колегія суддів вважає, що мала місце зміна істотних обставин, які дають підстави вважати позовні вимоги частково обґрунтованими.
Так, після прийнятого судом рішення від 18.09.2018 року змінилося матеріальне становище позивачки, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дитиною, до яких зокрема входять витрати на харчування, навчання, купівлі одягу та взуття, що збільшує відповідно витрати позивачки на утримання дитини та відповідно погіршує її матеріальне становище.
Вказане, а саме збільшення видатків для позивачки на утримання дитини свідчить про зміни у її майновому стані та, як вбачається із наведеної вище ст. 192 СК України, - дійсно є однією із можливих підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються, зокрема, за рішенням суду.
Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, у червні 2023 року відповідач погасив заборгованість по сплаті аліментів одним платежем у розмірі 160 000 грн., що свідчить про покращення матеріального становища відповідача та змогу одноразово сплатити таку значну суму коштів.
Що стосується доводів відповідача про погіршення стану здоров`я, то такі не можуть слугувати підставою для відмови у збільшенні розміру аліментів, навпаки ці доводи свідчать про покращення стану здоров`я відповідача. А саме, як він вказує з 2012 року у нього мало місце погіршення стану здоров`я та він був визнаний особою з інвалідністю, однак за висновками МСЕК він отримав спершу інвалідність І групи, згодом ІІ групи, а зараз є особою з інвалідністю ІІІ групи, тобто стан здоров`я його покращився. Також, як вбачається із матеріалів справи у таких відсутні докази, які б стверджували про те, що відповідач є особою з інвалідністю. Дані про викрадення таких підтверджуючих документів позивачкою чи їх втрату будь-якими доказами не підтверджені.
Зважаючи на вказане, а саме те, що сам відповідач вказує на те, що його стан здоров`я покращувався з 2012 року, а, також, зважаючи на те, що будь-яких медичних документів з 2019 року, які б свідчили про його незадовільний стан здоров`я суду не подано, - колегія суддів вважає, що стан здоров`я відповідача покращився як з 2012 року, так і після ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2018 році.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що на час розгляду справи про стягнення аліментів у 2018 році, сторони перебували у шлюбі, що може свідчити про те, що відповідач добровільно надавав допомогу на дитину, однак на даний час шлюб між сторонами розірвано та відповідач вказує на те, що проживає з цивільною дружиною та її дитиною. Тобто має місце зміна і сімейного стану сторін.
Також, відповідач вказує на те, що його цивільна дружина працює, що свідчить про відсутність у відповідача утриманців чи будь-яких даних, що свідчили б про неможливість сплати ним аліментів на утримання дитини сторін у більшому розмірі ніж було визначено рішенням суду. Дитина його цивільної дружини ним не усиновлена (доказів цього матеріали справи не містять).
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, і на те, що відповідачем не додано доказів того, що він не в змозі сплачувати аліментів у більшому розмірі ніж визначений рішенням суду, чи доказів того, що стан його здоров`я є незадовільний або існують протипоказання у працевлаштуванні.
Враховуючи вказане, а саме те, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дитини; те, що сторони проживають окремо та дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні; те, що встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року - 3196 гривень, і який є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину; відсутність даних про доходи позивачки; відсутність даних про офіційні доходи відповідача; те, що з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів змінилося матеріальне становище позивачки в бік погіршення, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дитиною; те, що сторони є працездатними; те, що стягнені за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року аліменти не покривають встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку; те, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки такий отримує певні доходи, які дають йому можливість погасити заборгованість по сплаті аліментів, яка становила понад 100 000 грн.; покращення стану здоров`я відповідача; зміна сімейного стану сторін та відсутність у відповідача утриманців, - колегія суддів вважає, що судом помилково відмовлено у задоволенні позову, а апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення.
При цьому, колегія суддів враховує, що позивачкою не подано доказів про наявність підстав для визначення розміру аліментів у сумі 6000 грн., однак приймаючи до уваги що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів вартість та рівень життя зросли, що потребує більших витрат на утримання дитини, зокрема наявність змін та потреб для забезпечення неповнолітньої дитини, які є необхідними для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, що призвело до погіршення матеріального стану позивачки; те, що матеріальне становище відповідача покращилося та дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі; те, що у нього покращився стан здоров`я та те, що у нього немає утриманців на даний час, - тому рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2018 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1500 грн. до 3200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
Тому, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та такі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити частково. 
Оскаржуване ж рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково, яким слід збільшити розмір аліментів, які стягуються відповідача на користь позивачки на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року у справі №462/3702/18 та стягувати з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання їх сина у розмірі 3200 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням судуі до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року - скасувати.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року у справі №462/3702/18 та стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3200 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. 
В задоволенні решти позову - відмовити.
Стягувачка:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Боржник:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Головуючий :                  Я.А. Левик
Судді:                  Н.П. Крайник
М.М. Шандра