УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 266/1313/15-ц
провадження № 61-14ск24
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                        
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про відшкодування шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
19 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року апеляційну скаргу залишено буз руху, для надання заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення.
 
26 грудня 2023 року на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, в обґрунтування якої зазначила те, що вона дійсно у 2019 році в статусі третьої (заінтересованої) особи зверталась до Донецького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року. Але Донецький апеляційний суд своєю ухвалою від 08 лютого 2019 року вказану скаргу визнав неподаною та повернув її внаслідок несплати судового збору. Крім того, заявник вказала, що Верховний Суд також відмовив у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про відшкодування шкоди. При цьому, заявник вказує, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 23 березня 2021 року у справі № 241/309/21 її було визнано співвласницею 1/2 частини вказаної бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Після визнання її співвласницею бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » змінився її статус у справі стосовно предмета спору - тобто суд вже безпосередньо вирішив її права, як співвласника бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та причинену їй шкоду. У зв`язку з чим просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року у цій справі відмовлено.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, щонаведені підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки вони не є такими, що об`єктивно унеможливили дотримання строків на подачу апеляційної скарги, передбачених ЦПК України.
 
30 грудня 2023 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року в указаній вище справі. 
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
 
Відповідно до статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
 
Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
 
Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
 
Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву (про поновлення строку) не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у  порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
 
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вже зверталась до Донецького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року.
 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про відшкодування шкоди відмовлено.
 
Повторно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише в липні 2023 року, тобто більше ніж через 4 роки з моменту повернення первісної апеляційної скарги на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року.
 
Крім того, з моменту визнання ОСОБА_1 власницею 1/2 частини бази відпочинку «Волна» 23 березня 2021 року, до моменту повномасштабного вторгнення рф 24 лютого 2022 року минув майже рік, тоді як повторно вона звернулась із апеляційною скаргою на оскаржуване рішення суду - більше ніж 2 роки, що також вказує на відсутність правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.
 
Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому ОСОБА_1 не доведено наявності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).
 
Аналогічний висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження в цій частині слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про відшкодування шкоди - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: 	А. І. Грушицький   	
 	І. В. Литвиненко  	
 	Є. В. Петров