ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 січня 2024 року           справа №200/3373/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 р. у справі № 200/3373/23 (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії,- 
                                                              ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив: 
-визнати протиправними та скасувати рішення від 20.06.2023 № 051330003320 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; 
-зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 13.06.2023, зарахувавши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202 та роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи з 21.03.2006 по 24.03.2006, 06.08.2014 по 20.08.2014, з 27.04.2022 по 28.04.2022 та з 13.02.2023 по 13.06.2023; період з 25.03.2006 по 19.04.2006 із застосуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року задоволено частково  позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61000, Харківська область, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,   код ЄДРПОУ 14099344) від 20.06.2023 №051330003320 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61000, Харківська область, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,   код ЄДРПОУ 14099344)  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )  від 13.06.2023 з зарахуванням до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періодів з  21.03.2006 по 19.04.2006, з 27.04.2022 по 28.04.2022, з 13.02.2023 по 13.06.2023 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, починаючи з 13.06.2023 року. 
В іншій частині позову – відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61000, Харківська область, м.Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,   код ЄДРПОУ 14099344)   на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )  судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.06.2023 № 051330003320 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058) зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. 
04.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області переглянуто пільговий стаж позивача (до пільгового стажу зараховано період з 02.02.2023 по 12.02.2023) та винесено рішення про відмову в призначенні пенсії від 04.07.2023 відповідно до ст. 114 Закону № 1058.
Аналіз положень законодавства дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для забезпечення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників: трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування стажу до пільгового.
За результатами розгляду документів поданих до заяви про призначення пенсії, до пільгового стажу роботи не зараховано:
-період роботи з 21.03.2006 по 19.04.2006 зараховано до пільгового стажу роботи як навчання за фахом, оскільки в довідці № 6/390 від 15.07.2022 період з 21.03.2006 по 24.03.2006 зазначено як навчання в учбовому пункті на підземного учня гірника очисного забою, а період з 25.03.2006 по 19.04.2006 зазначено як роботу підземним учнем гірника очисного забою. Навчання за фахом зараховано до пільгового стажу роботи позивача.
-період роботи з 06.08.2014 по 20.08.2014 зараховано до загального страхового стажу, оскільки згідно з довідкою № 6/390 від 15.07.2022 ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати, що не зараховується до пільгового стажу.
-період роботи з 27.04.2022 по 28.04.2022 зараховано до загального страхового стажу, оскільки в довідці № 288 від 30.12.2022 зазначено, що з 27.04.2022 по 28.04.2022 позивач перебував в учбовому пункті без зазначення діяльності.
-період роботи з 27.12.2022 зараховано до загального страхового стажу за фактичною сплатою внесків відповідно до даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , позивач прийнятий на роботу з 28.12.2022 (наказ № 1515кпр від 27.12.2022) та в довідці № 328 від 06.06.2023 пільговий стаж зазначено з 28.12.2022 по теперішній час.
У довідці № 328 від 06.06.2023 відсутня інформація про те, що період роботи з 27.12.2022 по 27.12.2022 належить до пільгового стажу.
-період з 13.02.2023 по 13.06.2023 не зараховано до пільгового стажу, оскільки відповідно до довідки № 328 від 06.06.2023, довідок № 3023 від 17.02.2023 та № 5 від 04.03.2023, виданих військовими частинами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 Міністерства оборони України, позивач перебуває на військовій службі з 13.02.2023 по теперішній час, що унеможливлює зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу роботи.
-період роботи з 01.03.2023 по 13.06.2023 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків за цей період.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне. 
13.06.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії.
Рішенням відповідача від 20.06.2023 № 051330003320 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 24 роки 04 місяці 16 днів; страховий стаж з урахуванням кратності – 44 роки 04 місяці 16 днів, необхідний пільговий стаж ст.14 підз.професії (20) – 20 років, недохідний пільговий стаж ст.14 підземні професії за пост.202 – 25 років, пільговий стаж ст.14 підземні провідні професії (20)  - 16 років 00 місяців 08 днів, необхідний пільговий стаж ст.14 підземні професії за пост.202 (25) становить 25 років, пільговий стаж ст.14 підземні професії за пост.202  - 24 роки 02місяці 19 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи позивача. 
Роз`яснено право позивача оскарження вказаного рішення у разі незгоди з його прийняттям.
За результатом звернення позивача відповідачем повідомлено про незарахування періодів роботи з 21.03.2006 по 24.03.2006, 06.08.2014 по 20.08.2014, з 27.04.2022 по 28.04.2022 та з 13.02.2023 по 13.06.202, з 25.03.2006 по 19.04.2006 року. Вказано, що період роботи з 21.03.2006 по 19.04.2006 зараховано до пільгового стажу роботи як навчання за фахом, оскільки в довідці № 6/390 від 15.07.2022 період з 21.03.2006 по 24.03.2006 зазначено як навчання в учбовому пункті на підземного учня гірника очисного забою, а період з 25.03.2006 по 19.04.2006 зазначено як роботу підземним учнем гірника очисного забою, період роботи з 06.08.2014 по 20.08.2014 зараховано до загального страхового стажу, оскільки згідно з довідкою № 6/390 від 15.07.2022 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати; період роботи з 27.04.2022 по 28.04.2022 зараховано до загального страхового стажу, оскільки в довідці №288 від 30.12.2022 зазначено, що з 27.04.2022 по 28.04.2022 позивач перебував в учбовому пункті без зазначення діяльності; період роботи з 27.12.2022 по 27.12.2022 зараховано до загального страхового стажу за фактичною сплатою внесків відповідно до даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період з 13.02.2023 по 13.06.2023 не зараховано до пільгового стажу, оскільки відповідно до довідки № 328 від 06.06.2023, довідок № 3023 від 17.02.2023 та № 5 від 04.03.2023, виданих військовими частинами Міністерства оборони України, позивач перебуває на військовій службі з 13.02.2023 по теперішній час, що унеможливлює зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу роботи. Також зазначили, що період роботи з 01.03.2023 по 13.06.2023 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату внесків за цей період. З цих позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 позивач: 21.03.2006 прийнятий підземний учнем гірничого робітника з повним робочим днем на підземній роботі на шахту “Торецька” ДП “Дзержинськвугілля” (наказ №54 від 21.03.2006); 21.08.2014 звільнений за власним бажанням (наказ №167 від 20.08.2014); 27.04.2022 прийнятий гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті на ПРАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” (наказ №799-к від 26.04.2022); 26.12.2022 звільнений за згодою сторін (наказ №2515-к від 26.12.2022);  28.12.2022 прийнятий гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті на ПРАТ “Шахтоуправління “Покровське” (наказ №1515 від 27.12.2022).
Період роботи позивача з 21.03.2006 по 24.03.2006 підтверджується довідками №4/388 від 15.07.2022, 6/390 від 15.07.2022, виданими ВП “Шахта “Торецька” та з 28.12.2022 підтверджується довідками №328 від 06.06.2023, №288 від 30.12.2022, виданими ПРАТ “Шахтоуправління “Покровське”.
Як вбачається з довідок №3023 від 17.02.2023 позивач перебуває на військовій службі та призваний по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 13.02.2023; №2669 від 09.06.2023 позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 ; №5 від 04.03.2023 позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 21.02.2023 року.
Згідно протоколу розрахунку страховий  позивача складає 24 роки 03 місяців 25 днів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. 
Частина 3 статті 4 Закону №  1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. 
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. 
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням  рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.
Постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1994 року №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV -  не менше 20 років.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у   тих   випадках,   коли  в  трудовій  книжці  відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових  умовах  або за вислугу  років,  установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження   спеціального   трудового   стажу   приймаються уточнюючі   довідки   підприємств,  установ,  організацій  або  їх правонаступників  (додаток  N  5)
У довідці має бути вказано:  періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;  професія або посада;  характер виконуваної роботи; розділ,  підрозділ,  пункт,  найменування  списків  або їх номери, куди  включається  цей  період  роботи; первинні документи за час   виконання  роботи,  на  підставі  яких  видана  зазначена довідка. 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року справа № 560/3734/22, від 25 лютого 2021 року справа № 683/3705/16-а, від 31 березня 2020 року справа № 678/65/17.
Отже, зазначеним Порядком передбачено підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою сам у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірні періоди, відносяться до відповідного Списку чинного на період його роботи, що не заперечувалось відповідачем. 
Матеріали справи свідчать, що відповідний стаж роботи позивача на посадах передбаченим Списком, підтверджується записами в трудовій книжці.
Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.
Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).
Стосовно посилання відповідача, щодо не зарахування стажу, на те що підприємством на якому працював позивач з 01.03.2023 по 13.06.2023  не сплачено страхові внески, колегія суддів зазначає, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у  справі № 560/4616/20,  від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.
Стосовно доводів відповідача з приводу не зарахування до стажу періодів роботи позивача часу його перебування в учбовій відпустці, суд зазначає наступне.
Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 №713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР(далі Закон №504/96-ВР) право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.
Відпустки без збереження заробітної плати є видом відпустки (п. 5ст. 4 Закону №504/96-ВР).
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а. 
Позивач у період 21.03.2006 по 21.08.2014 працював підземним учнем гірничого робітника з повним робочим днем на підземній роботі на шахті “Торецька” ДП “Дзержинськвугілля”, що підтверджується записом в трудовій книжці.
Отже, періоди перебування в учбовій відпустці у зазначений період повинні бути зараховані до пільгового стажу.
Щодо правомірності незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 13.02.2023 по 13.06.2023, оскільки він перебуває на військовій службі, суд зазначає наступне.
Пунктами “в” частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, за вимогами законодавства, час проходження військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
28.12.2022 позивач прийнятий гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті на ПРАТ “Шахтоуправління “Покровське” (наказ №1515 від 27.12.2022).
Відповідно до довідки №3023 від 17.02.2023 позивач перебуває на військовій службі та призваний по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 13.02.2023.
Отже, час проходження військової служби в особливий період з 13.02.2023 по 13.06.2023 року підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таки чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі – Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують  роботу позивача.
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46  Конституції України  кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до стажу роботи (пільгового) та призначення пенсії на підставі ч.3 ст.114 Закону № 1058, оскільки позивач має необхідний стаж роботи.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 р. у справі № 200/3373/23  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 р. у справі № 200/3373/23   - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 16 січня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                                Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   І.Д. Компанієць

                                                                                                            А.А. Блохін