УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 лютого 2024 року
м. Київ
справа  № 754/13160/20
провадження № 51-2963 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року щодо виправданого ОСОБА_5 . 
Суть питання та встановлені судом обставини
Прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 22 грудня 2023 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій не  погоджуючись з постановленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями, порушував питання про їх перегляд у касаційному порядку, просив їх скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. 
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 січня 2024 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання копії ухвали.
При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.
Мотиви Суду
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, 
що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
В ухвалі Верховного Суду від 04 січня 2024 року було зазначено, що  відповідно до положень ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі зазначається, серед іншого, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.
Статтею 438 КПК України передбачено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При  вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що  не  були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про  достовірність того чи іншого доказу, на що і було вказано прокурору.
У межах наданого строку прокурор ОСОБА_4 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі касаційного суду, не усунув.
Зокрема, прокурор, як і попереднього разу, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, та  вказує на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
В ухвалі від 04 січня 2024 року наголошувалось на тому, що касаційний суд позбавлений можливості самостійно досліджувати докази, встановлювати й  визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, про що фактично просить прокурор у касаційній скарзі.
Крім цього, прокурором до касаційної скарги, як і минулого разу, всупереч вимог ч. 5 ст. 427 КПК України, не долучено копії оскарженої ухвали апеляційного суду від 26 вересня 2023 року.
Що стосується доводів прокурора щодо неможливості надати копію цього судового рішення з незалежних від нього причин, то Суд наголошує, що вказане не звільняє скаржника від необхідності виконання вимог, встановлених ст. 427 КПК України.
Натомість, зазначені обставини можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, за наявності відповідного клопотання про його поновлення, як це передбачено ст. 117 цього Кодексу.
Відсутність копії оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції, перешкоджає Суду пересвідчитись у тому, що таке судове рішення було постановлено у цьому кримінальному провадженні, а також що воно може бути предметом перегляду касаційного суду, з огляду на ст. 424 КПК України. 
Згідно з ч. 3 ст. 429 цього Кодексу касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
З огляду на те, що прокурором не були виконані вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.
Зважаючи на наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути скаржнику. 
З цих підстав Суд постановив:
Повернути прокурору ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року щодо виправданого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:   
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                           ОСОБА_3