ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року	Львів	Справа № 500/2483/23 пров. № А/857/15501/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року(суддя –Подлісна І.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                            ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2023 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, в якому просила: визнати протиправним рішення Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області щодо повернення без розгляду декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства; зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 07.02.2023 та оформити і надати їй постійний паспорт громадянина України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.02.2021 року позивач є громадянкою України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», тобто особою, що набула громадянство України за територіальним походженням.Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України нею було подано зобов`язання припинити іноземне громадянство. Іноземним громадянством для позивача є громадянство російської федерації. Відмовитись від такого іноземного громадянства позивач не може, оскільки, існують незалежні від неї обставини, що перешкоджають отриманню документа про припинення російського громадянства, а саме: нездійснення процедури припинення громадянства консульствами Російської Федерації внаслідок припинення прийому громадян в Україні. 07.02.2023 року у зв`язку з дією вищезазначених обставин позивач надіслала відповідачу відповідну декларацію про відмову від іноземного громадянства.Однак, відповідачем було повернуто декларацію про відмову від іноземного громадянства, оскільки відсутня актуальна незалежна причина для її подання.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що зобов`язання припинити громадянство рф у позивачки виникло з 08.02.2021, коли в Україні були відсутні будь-які перешкоди для такого припинення. Однак в даний момент, процедура припинення громадянства рф в Україні є неможливою. Зміні у зв`язку з військовою агресією рф до законодавства щодо неотримання документа про припинення громадянства рф з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище.
Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що13.10.2020 громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Муравленко Тюменської області, російська федерація, документована паспортом громадянина російської федерації НОМЕР_1 , виданим 27.02.2013, посвідка на проживання для іноземців серії НОМЕР_2 , видана 19.02.2016 органом 6101 (УДМС у Тернопільській області), зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1 , звернулась до УДМС у Тернопільській області із заявою щодо оформлення набуття їй громадянства України за територіальним походженням у порядку частини 1 статі 8 Закону України «Про громадянство України», у зв`язку із народженням її батька на території України до 24 серпня 1991 року.
До заяви були долучені документи, передбачені Порядком № 215.
Разом із заявою про оформлення набуття їй громадянства України за територіальним походженням громадянка російської федерації ОСОБА_1 , подала зобов`язання від 13.10.2020 припинити іноземне громадянство, а саме: зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство (підданство) російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.
У разі неотримання з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації зобов`язалася подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.
За результатами розгляду зазначеної заяви рішенням УДМС у Тернопільській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» набула громадянства України за територіальним походженням з 08 лютого 2021 року.
З огляду на зазначене, Позивачці була видана довідка № 9/2021 про реєстрацію особи громадянином України.
Дана довідка є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України, - тимчасового посвідчення громадянина України.
15.04.2021 УДМС у Тернопільській області було прийняте рішення видати ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон Позивачка не документувалася.
ОСОБА_1 скерувала до УДМС у Тернопільській області декларацію про відмову від іноземного громадянства (громадянства російської федерації) від 07.02.2023, яка надійшла на розгляд до УДМС у Тернопільській області засобами поштового зв`язку 22.03.2023.
Водночас, доказів того, що з дати реєстрації ОСОБА_1 громадянкою України, тобто з 08.02.2021 і до 07.02.2023 включно, уповноважені органи держави громадянства (Російської Федерації) прийняли від неї клопотання про припинення громадянства (підданства), Позивачем не було подано.
ОСОБА_1 також не надано доказів на підтвердження того, що нею було надіслано до уповноваженого органу держави її громадянства клопотання/заяви про припинення іноземного громадянства за допомогою поштового зв`язку або електронною поштою (скріншоти, електронні роздруківки, інші докази).
Також не підтверджений належними доказами факт повернення Позивачкою національного паспорта громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.
Декларацію про відмову від іноземного громадянства (громадянства російської федерації) від 07.02.2023, надіслану ОСОБА_1 до УДМС у Тернопільській області, було повернуто їй без розгляду, оскільки у ній була відсутня актуальна незалежна причина для її подання, передбачена законодавчими актами.
Про результати розгляду УДМС у Тернопільській області декларації про відмову ОСОБА_1 від іноземного громадянства належним чином була повідомлена остання.
Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку дії УДМС у Тернопільській області підпадають під норми Конституції України, а саме - положення статті 19, якою передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.
Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2235-ІІІ).
Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону № 2235-ІІІ, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Положенням статті 6 Закону № 2235-ІІІ визначені підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті, громадянство України набувається за територіальним походженням.
Так, відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2235-ІП особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти, мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону № 223 5-III для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:
особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства;
іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.
Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України.
Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2002 «Про питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджений, зокрема, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215).
Так, пунктом 24 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону У країни «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону № 2235-III), подає:
а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;
б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм);
в) один із таких документів:
- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;
- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;
- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;
- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Положеннями статті 1 Закону № 2235-ІІІ визначено, що зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 № 715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1549/21861, затверджені зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.
Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якої є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та яка здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС.
УДМС у Тернопільській області забезпечує реалізацію державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів в межах Тернопільської області. УДМС здійснює свої повноваження на території Тернопільської області безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні підрозділи.
Згідно зі статтею 1 Закону № 2235-ІІІ визначені правові підстави, за наявності яких особа може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (стаття 1 Закону № 2235-ІІІ).
Отже, за наявності вищевказаних причин, відповідно до абзацу шістнадцятого статті 1 Закону № 2235-ІІІ особа, яка набула громадянство України, може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Виходячи із положень чинного законодавства, декларація про відмову від іноземного громадянства - це документ, у якому іноземець, що зобов`язався припинити іноземне громадянство і має незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, засвідчує свою відмову від громадянства іншої держави.
Таким чином, по своїй суті та правовій природі подання декларації про відмову від іноземного громадянства - це нове зобов`язання - повернути іноземний паспорт до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави. Наслідок невиконання зобов`язання - втрата набутого громадянства України.
Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) в розумінні пункту 1 статті 1 Закону № 2235-ІІІ є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
Отже, обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є прийняття клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави (в даному випадку російської федерації) від особи у встановлений законодавством іноземної держави строк.
Відповідно до інформації, яка міститься у відкритих джерелах інформації, і може бути отримана з інтернет - ресурсів, російська федерація розпочала евакуацію персоналу посольств та консульських установ російської федерації в Україні, зокрема у м. Львів, починаючи з 22.02.2022.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що після набуття нею громадянства України, а саме з 08.02.2021, існували незалежні від неї обставини, що перешкоджали отриманню документа про припинення російського громадянства, а саме: нездійснення процедури припинення громадянства консульствами російської федерації внаслідок призупинення прийому громадян в Україні, оскільки доказів звернення до уповноважених органів (консульських установ) російської федерації щодо припинення громадянства російської федерації, ОСОБА_1 не надано.
Чинним законодавством України не передбачене прийняття декларації про відмову від громадянства за наведених позивачкою обставин, а розрив Україною дипломатичних відносин з російською федерацією не впливає на суть правовідносин між УДМС у Тернопільській області та ОСОБА_1 , оскільки позивачка у будь-який час, починаючи з 08.02.2021, могла звернутись із відповідною заявою до дипломатичного (консульського) представництва російської федерації.
Отже, подання ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства без актуальної, незалежної причини її подання, є необґрунтованим та передчасним заходом.
Апеляційний суд звертає увагу, що позивач зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави, а у разі неотримання нею з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства рф, зобов`язалася подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави, однак жодних дій до виконання зобов`язання реально не вчинила, а подана нею декларація про відмову від іноземного громадянства від 07.02.2023, подана без актуальної незалежної причини для її подання.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 рокув справі №500/2483/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	Л. Я. Гудим