ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/18306/18  Номер провадження 22-ц/814/1594/24	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Чумак О.В., 
суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
за участю секретаря Галушко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2023 року, постановлену суддею Тимчук Р.І., 
по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів

встановила:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1  звернувся до суду першої інстанції з заявою про відстрочення виконання рішення по справі № 760/18306/18, яка обґрунтована тим, що АТ «Полтаваобленерго» звернулося до Ленінського районного суду м. Полтави з заявою про видачу виконавчого листа щодо виконання рішення суду у справі № 760/18306/18, яким було здійснено частковий поворот виконання у цій справі, і стягнення з ОСОБА_1 83 620,00 грн. Після отримання виконавчого листа з Ленінського районного суду м. Полтави АТ «Полтаваобленерго» звернулося до приватного виконавця Лукмасло Т.Ю., яка відкрила виконавче провадження і одночасно наклала арешт на усі рахунки ОСОБА_1 у «Приватбанку». Заявник, як на підстави подання заяви про відстрочення виконання рішення суду, посилається на тяжке захворювання, скрутний матеріальний стан, перенесення інсульту в 2019 році, інвалідність 2 групи. Вказує, що від 2019 року він отримує лише пенсію, інших доходів не має. Пенсія наразі становить 15 500,00 грн. Вважає, що коштів вкрай мало, враховуючи, що йому для підтримання життєздатності необхідно постійно їздити у дорогі реабілітаційні центри в Україні і за кордоном. Зазначає, що нинішнє блокування арештованих виконавцем карток практично поставило його на межу виживання. Зазначає, що йому регулярно потрібно купувати велику кількість препаратів, без яких він не може існувати. Закупити на майбутнє великий запас, як то було раніше, наразі неможливо. Вказує, що на цей час без обігових засобів він буде приречений на смерть. Окрім того, обставиною для відстрочення вважає і надзвичайну подію, що має місце, а саме існування воєнного стану в країні. Зазначає про необхідність виїзду за кордон для серйозного реабілітаційного лікування, про які веде перемовини. Просив відстрочення виконання рішення по справі № 760/18306/18 на один рік.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2023 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави по справі № 760/18306/18 відмовлено.
З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, про задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що головуючий суддя у цій справі не мав права розглядати заяву та заявити самовідвід, оскільки у 2019-2020 розглядав справу №553/2810/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення коштів у сумі близько 15000,00 грн., та при ухваленні рішення про відмову у позові допустив порушення закону, рішення було скасоване в апеляційному суді та стягнуто грошові кошти на користь позивача, рішення залишено без змін касаційним судом. 
Вважає, що суддя при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення був упереджений, що стало підставою для подачі позивачем заяви про відвід, який безпідставно відхилений судом.
Посилається на невмотивованість оскаржуваної ухвали, а також неправильну оцінку суду наведеним у заяві підставам для відстрочки виконання рішення суду.
Також обґрунтовує апеляційну скаргу підставами для скасування оскаржуваної ухвали, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 376 ЦПК України, а саме, що судове рішення ухвалено суддею, якому було заявлено відвід, але у задоволенні відводу тим же суддею було вирішено незаконно, не мотивовано та необґрунтовано. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Полтаваобленерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлявся в порядку визначеному ст. 128 ч.6, ч. 8 п. 2 ЦПК України, на електронну адресу, зазначену ним в апеляційній скарзі, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, клопотань щодо відкладення розгляду справи не подав. 
Відповідно до ст. 372 ч.2 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене та положення ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутність заявника.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Полтаваобленерго»,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ "Полтаваобленерго" про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди задоволено частково - визнано незаконними дії АТ "Полтаваобленерго" щодо поширення неправдивих відомостей, викладених у характеристиці від 24.04.2017 року № 08-66/5242, наданій на запит Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та оприлюдненій при проведенні співбесіди з кандидатом на посаду судді Верховного Суду ОСОБА_1 .. Стягнуто з АТ "Полтаваобленерго" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 150000 грн. 00 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2021 року апеляційні скарги АТ "Полтаваобленерго" та ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 року залишено без змін. 
На виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 року АТ "Полтаваобленерго" самостійно платіжним дорученням № 846058 від 04.06.2021 року перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" 125430 грн. 00 коп. Також АТ "Полтаваобленерго" сплатило до бюджету платіжним дорученням № 846059 від 04.06.2021 року ПДФО в сумі 22680 грн. 00 коп., платіжним дорученням № 845846 від 04.06.2021 року судовий збір в сумі 2954 грн. 80 коп., а платіжним дорученням № 846060 від 04.06.2021 року військовий збір в сумі 1890 грн. 00 коп.
Постановою Верховного Суду від 24.11.2021 року касаційну скаргу представника АТ "Полтаваобленерго" задоволено частково, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13.05.2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Полтаваобленерго" про відшкодування моральної шкоди змінено, зменшено розмір стягнутої з АТ "Полтаваобленерго" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди до 50000 грн. 00 коп. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13.05.2021 року залишено без змін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 заява Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про поворот виконання рішення суду задоволена частково. В порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 року в справі № 760/18306/18 (провадження № 2/553/88/2021) за позовом ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» кошти в сумі 83620 грн. 00 коп.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 21.03.2023 апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2022 року залишена без змін.
05.10.2023 приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №760/18306/18, виданого 04.08.2023 Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення в порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11.02.2021 року в справі № 760/18306/18 (провадження № 2/553/88/2021) з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» коштів в сумі 83620 грн. 00 коп.
Також судом встановлено, що судове рішення добровільно відповідачем не виконано на момент подання заяви про відстрочення виконання рішення Ленінського районного суду м.Полтави по справі № 760/18306/18.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 про поворот виконання рішення суду та стягнення з нього коштів, суд першої інстанції виходив з того, заявник не надав доказів на підтвердження виняткових обставин, що ускладнювали або робили б неможливим виконати рішення.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, враховуючи наступне.
В силу ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення  визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.
Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Частиною 3 та 4 цієї статті встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.                         При цьому згідно ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
У п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 передбачено, що суд у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.
Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.
В даному випадку при зверненні до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, заявником було надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за 2022-2023, відповідно до яких отриманий у 2023 році дохід від ТОВ «Агрохімкомпанії» за цивільно-правовим договором складає 12422,36 грн. Крім того, згідно змісту поданого клопотання ОСОБА_1 отримує пенсію, розмір якої складає 15500,00 грн. Проте відповідної довідки про розмір пенсії, отриманої за період з 2022-2023 роки, заявником не надано.                                                 Таким чином, надані ОСОБА_1 докази не відображають про його дійсний майновий стан та не можуть однозначно свідчити про об`єктивну неможливість виконання рішення суду. Заявником не було надано доказів на підтвердження відсутності у нього інших доходів, а також що у нього відсутнє рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого він може отримувати доходи, та він не є учасником юридичних осіб і не отримує доходи від їх діяльності.
Крім того, розмір отримуваної ним пенсії не є мінімальним та не вказує на неможливість проведення з неї відрахувань в рахунок виконання ухвали суду про поворот виконання рішення суду.
Доводи заявника про те, що він в період з 2019 по 2021 роки неодноразово проходив лікування в зв`язку з перенесеним інсультом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана обставина виникла до ухвалення рішення по поворот виконання рішення суду та стягнення з нього, виплачених йому коштів.
При цьому доказів на підтвердження тієї обставини, що після 2022 року він потребує дороговартісного лікування та реабілітації за кордоном, що зумовило значні матеріальні витрати, ОСОБА_1 не надано. 
Доводи заяви та апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що саме наявні надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини через військову агресію та вторгнення російських військ на територію України вплинули на те, що заявник на даний час не працює та не має ніякого доходу, в тому числі від викладацької діяльності, в зв`язку з чим не має можливості погасити суму боргу в повному обсязі, колегія суддів відхиляє, оскільки лише посилання на відсутність доходів без підтверджуючих доказів носять загальний характер і ніяким чином не свідчать про неможливість виконання рішення. Це ж стосується посилань на непереборні обставини, пов`язані із військовою агресією РФ, уведенням воєнного стану і обмеженням фінансування, які також носять загальний характер.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що на даний час ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 про поворот виконання рішення суду та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» грошових коштів в сумі 83620 грн. 00 коп. виконана.
Також не можуть бути прийняті до уваги, колегією суддів посилання заявника на те, що головуючий по справі був упередженим та підлягав відводу/самовідводу, оскільки розглядав справу між тими ж сторонами у 2019-2020 та допустив порушення закону, в зв`язку з чим його рішення було скасовано, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанції, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя Тимчук Р.І., який розглядав заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання ухвали суду, не приймав участь у розгляді даної справи, і рішення по цій справі судом апеляційної та касаційної інстанції під його головуванням не були скасовані.
При цьому, розгляд суддею інших справ за участю цих самих сторін, де рішення ухвалені під його головуванням були змінені або скасовані судом апеляційної чи касаційної інстанції, не є підставою для самовідводу або відводу сторін, без надання доказів на підтвердження упередженості або необ`єктивності судді при розгляді даної справи.
Заявлений 28.12.2023 року ОСОБА_1 відвід судді Тимчуку Р.І. в ході розгляду заяви про відстрочення виконання ухвали суду, вирішений судом з дотриманням вимог ст. 40 ЦПК України.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).
Положеннями статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1   ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, місцевим судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Приймаючи до уваги відсутність підстав для скасування ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2023 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала місцевого суду - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                 О.В.Чумак 

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук