ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 лютого 2024 року 	м.Суми	

Справа №591/7517/23 
Номер провадження 22-ц/816/240/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Касьяненком Денисом Сергійовичем, 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16 жовтня 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної ради про стягнення заборгованості із заробітної плати,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Касьяненка Д.С., звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати, а саме середній заробіток за травень 2023 року у розмірі 47156 грн. 87 коп., недонараховану суму вихідної допомоги при звільненні у розмірі 8560 грн. 65 коп., недонараховану суму компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 33462 грн. 77 коп., недонараховану суму матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 22 493 грн. 73 коп.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 жовтня 2023 року зупинено провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Сумської обласної ради про стягнення заборгованості із заробітної плати до набрання законної сили судовим рішенням Сумського окружного адміністративного суду в справі №480/4391/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради про стягнення середнього заробітку. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Касьяненка Д.С., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та безпідставність, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду. 
Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не обґрунтовано, які факти можуть бути встановлені чи спростовані за наслідками розгляду адміністративної справи №480/4391/23, та їх влив на вирішення цієї справи. 
Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином, чи є спільним предметом доказування в обох справах і чи є вимоги в цих справах такими, що нерозривно пов`язані між собою, що давало б підстави вважати об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. 
Сумською обласною радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить залишити її без змін, а доводи апеляційної скарги – залишити без задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом пункту 14 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі. 
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вирішити питання щодо стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати неможливе без остаточного рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради про стягнення середнього заробітку, оскільки рішення в іншій справі встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія судді погодитися не може.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті  251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі N 6-1367цс15 зазначено, що "зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі".
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі N 6-1957цс16.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору в межах даного судового провадження є стягнення з відповідача середнього заробітку за травень 2023 року, не донарахованої суми вихідної допомоги при звільненні, не донарахованої суми компенсації за невикористані дні відпустки та не нараховану суму матеріальної допомоги на оздоровлення. 
Тобто, в межах даної судової справи підлягає доведенню питання щодо дотримання відповідачем норм чинного законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати в травні 2023 року, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні відпустки та невиплати їй матеріальної допомоги на оздоровлення. 
Тоді як предметом розгляду справи №480/4391/23 є питання щодо стягнення з Сумської обласної ради заборгованості із заробітної плати, що виникла за період з січня до квітня 2023 року (а.с. 98-99, 146-148).
Зупиняючи провадження по даній справі, суд першої інстанції належним чином не вмотивував, яким чином вплинуть на результати розгляду даної справи, обставини, які підлягають доказування в рамках адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , зважаючи на те, що предмет спору у цих справах є різним. 
Також, судом не було наведено в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення адміністративного позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку. 
Колегія суддів звертає увагу і на те, що розумність строків розгляду справи згідно ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Проте, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.
Отже, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374,  п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Касьяненком Денисом Сергійовичем, задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16 жовтня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов