Номер провадження: 22-ц/813/1425/24 
Справа № 521/17826/22
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 51

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року №234-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та поновити дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та ДП «АМПУ»; стягнути з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 30 серпня 2022 року по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів; стягнути з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150000 грн; вирішити питання щодо стягнення судових витрат (т. 1, а.с. 1-32).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано в Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» довідку про розмір середньоденної (середньогодинної) заробітної плати ОСОБА_1 за період січень-лютий 2022 року. Роз`яснено, що відповідно до ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (т. 3, а.с. 133-134).
27.04.2023 Малиновським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу, якою застосовано до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» захід процесуального примусу та стягнено в дохід державного бюджету з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» штрафу у розмірі 3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 8052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні 00 копійок (т. 3, а.с. 205-206а).
10 травня 2023 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси вирішено позов ОСОБА_1 задовольнити частково; визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 30.08.2022 № 234-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 »; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 30 серпня 2022 року по 28 квітня 2023 року у розмірі 571080 гривень 18 копійок, моральну шкоду у розмірі 15000 гривень; судовий збір у розмірі 1240 гривень 50 копійок; в іншій частині позову – відмовити (т. 4, а.с. 18-27).
Не погоджуючись з ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2023 року представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» через Електронний суд 08.05.2023 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд оскаржувану ухвалу скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що на його думку, з матеріалів справи вбачається не виконання позивачем покладеного на нього процесуального обов`язку, а саме письмове клопотання останнім не складено та на адресу інших учасників справи не надіслано. При цьому, у підсистемі Електронний Суд взагалі відсутнє клопотання про витребування доказів, яке відповідно до ст. 84 ЦПК України подається виключно у письмовій формі та повинне містити визначений законом обсяг інформації, відповідно, судом було витребувано неналежний доказ, чим порушено принципи здійснення правосуддя. Крім того, апелянт також стверджує, що судом першої інстанції не наведено мотивів застосування штрафу в максимальному розмірі, хоча законом передбачено штраф від 0,3 до 3-х розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (т. 4, а.с. 45-47).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
В судовому засіданні позивач-апелянт заперечував щодо задоволення апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача-апелянта ДП «АМПУ» - Неїжпапа Ю.А. підтримала апеляційну скаргу.
Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою від 01.03.2023 витребувано в ДП «АМПУ» довідку про розмір середньоденної (середньогодинної) заробітної плати ОСОБА_1 за період січень-лютий 2022 року. Роз`яснено, що відповідно до ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Під час проголошення ухвали у відкритому судовому засіданні був присутній представник відповідача ОСОБА_2 
04.04.2023 у відкритому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 повідомив суд про невиконання ухвали суду від 01.03.2023 в зв`язку із неотриманням відповідачем повного тексту ухвали суду засобами поштового зв`язку.
В зв`язку із викладеними обставинами, судом було під розписку вручено представнику відповідача копію ухвали суду від 01.03.2023 для належного виконання.
Станом на 27.04.2023 на адресу суду від відповідача не надходило ані витребуваних доказів, ані повідомлення про неможливість надання витребуваних доказів.
Під час відкритого судового засідання, яке відбулось 27 квітня 2023 року, представник відповідача ОСОБА_3 не зміг зазначити обґрунтованих та поважних причин невиконання ухвали суду, повідомивши суд про те, що відповідач не видає довідок щодо розміру оплати праці працівникам. На питання суду про те, яким чином в ДП «АМПУ» здійснюється оплата праці та яким відповідальним відділом, представник відповідача суду відповідь не надав.
Тому суд дійшов висновку про неповажність підстав причини неподання доказів та вирішив застосувати до відповідача штраф.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 витребувано в ДП «АМПУ» довідку про розмір середньоденної (середньогодинної) заробітної плати ОСОБА_1 за період січень-лютий 2022 року. Роз`яснено, що відповідно до ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Під час постановлення вказаної ухвали в судовому засіданні був присутній представник відповідача (т. 3, а.с. 117-126, 133-134).
31.03.2023 представник відповідача через Електронний суд подав до суду повідомлення про те, що в електронній справі відсутні ухвали від 01.03.2023 (т. 3, а.с. 143-144).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала від 01.03.2023 про витребування доказів була надіслана судом до реєстру 07.03.2023, а 09.03.2023 забезпечено надання загального доступу до ухвали.
Разом з тим, ухвала про витребування доказів від 01.03.2023 виконана відповідачем не була, в зв`язку з чим суд першої інстанції 27.04.2023 постановив ухвалу про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 8052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні 00 копійок.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
За ч.ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В порядку ст. 84 ЦПК України учасник справи має право звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів судом в разі неможливості самостійно надати відповідний доказ.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 6 цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Положення ст. 89 ЦПК України передбачають, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, за змістом вказаних положень суд керує ходом цивільного процесу та визначає порядок здійснення провадження в справі з врахуванням принципів судочинства з метою виконання основного завдання цивільного судочинства: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При цьому в процесі розгляду справи суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними їх процесуальних прав та з метою правильного, повного та всебічного встановлення обставин справи має право вчиняти відповідні процесуальні дії, в тому числі витребовувати докази за клопотаннями учасників справи та за власною ініціативою у випадках, передбачених законом.
Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вказані обов`язки визначені ч. 2 ст. 43 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 6-7 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
За обставинами даної справи суд задовольнив клопотання позивача та витребував у відповідача докази - довідку про розмір середньоденної (середньогодинної) заробітної плати ОСОБА_1 за період січень-лютий 2022 року.
Тобто, суд, діючи в межах наданих йому законом повноважень та з метою правильного й всебічного встановлення обставин, які мають значення для справи, а також перевірки аргументів, доводів та заперечень учасників справи, витребував відповідні докази у відповідача.
Однак, відповідач не виконав встановленого судом обов`язку та не подав відповідні докази до суду першої інстанції. Обґрунтованих письмових пояснень щодо неможливості подання доказів матеріали справи не містять. Апеляційний суд погоджується з оцінкою усних пояснень відповідача щодо причин неподання доказів, яку надав суд першої інстанції, оскільки вказані пояснення не можуть бути визнані поважними причинами неподання доказів. Належних та обґрунтованих пояснень неможливості подання доказів відповідач не зазначив в своїй апеляційній скарзі на ухвалу також. 
Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
За ч. 8 ст. 84 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
За ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Штраф є одним із заходів процесуального примусу, передбачених ст. 144 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.
Оскільки відповідач не виконав встановленого судом обов`язку, то суд правильно вирішив застосувати до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. Однак, суд першої інстанції належним чином не вмотивував ухвалу в частині визначення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача та застосував максимально можливий розмір, передбачений ч. 1 ст. 148 ЦПК України, на що, зокрема, посилався відповідач в його апеляційній скарзі.
В контексті встановлених обставин справи, враховуючи процесуальну поведінку відповідача (його представників), категорію даної справи, оскільки відповідач не виконав обов`язку, встановленого судом, однак дії відповідача не можна кваліфікувати як злісне невиконання ухвали, так як відповідач з`явився в судове засідання та подав пояснення щодо відповідних обставин, апеляційний суд вважає необхідним змінити розмір штрафу, застосувавши штраф в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2684 гривні.
Окрім іншого, апеляційній суд звертає увагу апелянта на те, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Виходячи зі змісту вказаних положень, учасники справи мають утримуватися від використання образливих слів, емоційних суб`єктивних висловлювань негативного змісту для надання особистих характеристик учасникам справи чи суду або у спілкуванні з іншими учасниками процесу. У випадку зловживання процесуальними правами до відповідного учасника провадження можуть бути застосовані передбачені законом процесуальні наслідки (постанова ВП ВС від 13.03.2019 в справі № 199/6713/14).
Інші доводи апеляційної скарги ДП «АМПУ» не впливають на вирішення процесуального питання по суті та відхиляються апеляційним судом. При цьому, апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд підставі ст. 376 ЦПК України змінює оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» – задовольнити частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2023 року – змінити в частині розміру штрафу, застосувавши штраф в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2684 гривні.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда

Повний текст постанови складений 27 березня 2024 року

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк