Номер провадження: 33/813/365/24
Номер справи місцевого суду: 491/1180/23 
Головуючий у першій інстанції Надєр Л. М. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2024 року                                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., 
за участю:
секретаря судових засідань – Тьосової Я.В.,
захисника – Воробця А.В.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та захисником Воробцем А.В. за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ананьївського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 26 травня 2017 року ТСЦ 7341, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, мешканця АДРЕСА_1 , лікар-інтерн КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради», 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536, 80 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 13 жовтня 2023 року, о 01 год 20 хв, ОСОБА_1 , на перехресті вулиць Затишна-Героїв України в м. Ананьїв Подільського району Одеської області керував автомобілем марки «Mercedes-Benz E270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 жовтня 2023 року №49, який складено о 02 год 20 хв., за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП. За вказаним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2023 року серії ААД №165038 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження по справі закрити.
Апелянт вказує, що при винесенні оскарженої постанови суддя дійшов необґрунтованого висновку про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не врахував, що працівниками поліції порушено процедуру направлення водіїв транспортних засобів на огляд на стан алкогольного сп`яніння до лікарських закладів, оскільки на відео записі, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відсутня чітка пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та відсутня його відмова від проходження огляду на місці зупинки. Крім того, вказаний відео запис не є безперервним, не відповідає вимогам Інструкції, затвердженої Наказом №1026 від 18.12.2018 року, а тому є недопустимим доказом. Також, ОСОБА_1 вказує, що він діяв в стані крайньої необхідності, оскільки був викликаний в паліативне відділення до хворого для консультування та подальшого лікування, що підтверджується листом лікарні. Враховуючи вказані обставини та положення ст.18 КУпАП його дії не є адміністративним правопорушенням, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим та притягнутий до адміністративної відповідальності як особа, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі – Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок).
Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу або лікарем в закладі охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Положеннями п.6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).
Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків, або здійснює фіксацію на body cam (спеціальні технічна засоби, які використовуються поліцейськими), що також буде доказом вчинення адміністративного правопорушення та складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Огляд щодо виявлення стану сп`яніння також проводиться у закладах охорони здоров`я. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Водночас, відповідно п. 9 ч. 1 статті 31, статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції використовують спеціальні технічні засоби фото- і відеотехніку з виявлення та/або фіксації правопорушень та Наказом Міністерства Внутрішніх Справ №1026 від 18.12.2018 передбачено порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів: включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Відповідно до п.9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є превентивним заходом поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №165038, 13 жовтня 2023 року, о 01 год 20 хв, ОСОБА_1 , на перехресті вулиць Затишна-Героїв України в м. Ананьїв Подільського району Одеської області керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz E270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 . Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановлено законом порядку в медичному закладі та підтверджується висновком медичного закладу №49 від 13.10.2023 року, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.
Із долученого до матеріалів справи диску з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, на яку також зафіксовано розмову між працівником поліції та ОСОБА_1 . При цьому, останній не заперечував факту керування транспортним засобом та повідомив, що він є лікарем та направлявся до КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня» за викликом, з метою надання екстреної медичної допомоги пацієнту із гострою затримкою сечі.
Під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 не заперечив факту вживання алкоголю, проте зазначив, що випив декілька пляшок пива, але вважав, що алкогольне сп`яніння пройшло, оскільки минуло багато часу, а тому сів за кермо автомобілю, оскільки існує крайня необхідність доїхати до лікарні та надати допомогу пацієнту. 
Крім того, ОСОБА_1 не заперечував проти проходження медичного огляду на стан сп`яніння, однак вказав на необхідність його проведення безпосередньо в лікарні, куди він направлявся.
Вказані пояснення ОСОБА_1 містяться як на відеозаписі з боді камери поліцейського, так і в його письмових поясненнях від 13.10.2023 року, які останній підтвердив у судах першої та апеляційної інстанцій. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факту проходження огляду на стан сп`яніння в лікарні, не зазначав про порушення щодо порядку проведення такого огляду та його результатів. 
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд визнає безпідставними доводи сторони захисту з приводу відсутності безперервності відеофіксації адміністративного правопорушення, оскільки долучені відеозаписи, хоча і не є безперервними, дають можливість встановити повну картину події, яка не заперечується ОСОБА_1 , та жодним чином не вплинули на законність проведених дій працівниками поліції.
Водночас апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння прямував до КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня» за терміновим викликом для надання медичної допомоги, а тому діяв в умовах крайньої необхідності.
До такого висновку апеляційний суд дійшов з огляду на таке.
Згідно положень статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена. Тобто, для встановлення того, що особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідно, щоб небезпека не могла бути усунена іншим шляхом, а також є єдиним засобом захисту від небезпечних дій.
В матеріалах судової справи міститься довідка КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня», відповідно до якої ОСОБА_1 з 01.08.2022 року зарахований на посаду лікаря-інтерна хірурга до вказаного медичного закладу де працює по теперішній час. Крім того, в матералах справи наявна довідка за №371 від 30.10.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , 13.10.2023 року, близько 01 год, був викликаний в паліативне відділення КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня», до хворого з гострою затримкою сечі для консультування та подальшого лікування.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 появснив, що можливості прибути до лікарні іншим чином, ніж поїхати на автомобілі, у нього не було. У м. Ананьїв він проживає нетривалий час, оскільки переведений на роботу з іншої області, а тому, після повідомлення йому про відсутність інших лікарів, які можуть надати екстрену допомогу пацієнту, усвідомлюючи можливу небезпеку для життя та здоров`я людини, він був вимушений сісти за кермо автомобіля та поїхати до лікарні. Прибувши разом зі співробітниками поліції до лікарні, він пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а після цього надав необхідну допомогу хворому.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Аналіз встановлених судом обставин та досліджених доказів дає підстави дійти висновку про те, що дії ОСОБА_1 формально утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак оскільки ці дії біли фактично вчинені для усунення небезпеки, яка загрожувала правам і свободам громадян та охоронюваним законом їх інтересів, які зокрема полягали в необхідності прибуття до місця роботи на надання невідкладної медичної допомоги хворій людині, і ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами, а заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена, ці дії не можуть вважатися адміністративним правопорушенням, що за змістом п.4 ч.1 ст.247 КУпАП виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючі встановлені судом обставини, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі слід закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням особою дій в стані крайньої необхідності.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – скасувати.
Провадження по справі закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 дій в стані крайньої необхідності.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                                                   Р.І. Котелевський