ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року	Львів	Справа № 260/7644/23 пров. № А/857/21799/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,
                                                                                                                                   
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі за його позовом до Управління Служби Безпеки України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
          
суддя у І інстанції                                                            Рейті С.І.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення                               30 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби Безпеки України в Закарпатській області щодо відмови у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі звільнення зі служби з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, нарахованої та виплаченої у період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2023 року у загальному розмірі 446 416,08 грн;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, нарахованої та виплаченої у період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2023 року у загальному розмірі 446 416,08 грн;
- визнати протиправними дії Управління Служби Безпеки України в Закарпатській області щодо невнесення у довідку ОСОБА_1 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” та абзацу 8 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (зі змінами) № 359 від 08 листопада 2022 року відомостей про фактично отриманих ОСОБА_1 сум додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2023 року у загальному розмірі 446416,08 грн;
- зобов`язати відповідача оформити довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії позивача відповідно до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та абзацу 8 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами) № 359 від 08 листопада 2022 року відомостей про фактично отримані ОСОБА_1 суми додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядовою і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” період з 01 березня 2022 року по 31 травня 2023 року у загальному розмірі 446416,08 грн, та направити вказану довідку до відповідного Головного управління Пенсійного фонду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 260/7644/23, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у задоволенні вказаного позову було відмовлено. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова № 168), має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), то підстави для включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого має бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 зі служби, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу у період з 26 лютого 2022 року по 31 травня 2023 року, відсутні.
Як наслідок, також відсутні підстави для включення до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для обчислення пенсії, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення його вимог. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, виплачувалася позивачу щомісячно та до моменту його звільнення зі служби, а тому підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні, як щомісячна складова грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 26 лютого 2022 року по 31 травня 2023 року ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні Служби Безпеки України в Закарпатській області.
Наказом начальника Управління Служби Безпеки України в Закарпатській області від 29 травня 2023 року № 167-ОС/дск полковника ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого Ужгородського районного відділу (з дислокацією у м. Перечин Закарпатської області), звільненого з військової служби з дня виключення зі списків особового складу наказом Служби безпеки України від 18 травня 2023 року № 621-ОС-дск за підпунктом “в” пункту 61 та підпунктом “б” (за станом здоров`я – непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у відставку, з урахуванням часу на здавання посади, виключити зі списків особового складу з 31 травня 2023 року.
На адвокатський запит представника позивача щодо надання інформації стосовно виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, відповідач повідомив, що вказана винагорода нараховувалася та виплачувалася позивачу з 26 лютого 2022 року по день звільнення з військової служби. Крім цього зазначив, що додаткова винагорода не має постійного характеру, вона не відноситься до складу грошового забезпечення, тому така винагорода не включається в довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Також судом встановлено, що позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні без врахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Як слідує з матеріалів справи, підставою звернення позивача з апеляційною скаргою слугувала незгода позивача з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та про відсутність підстав для зобов`язання відповідача оформити нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії, з обов`язковим зазначенням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
У випадку, що розглядається, позивач вважає, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, має постійний характер, а тому підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з урахуванням якого мав визначатися розмір грошової допомоги при звільненні та надання оновленої довідки для перерахунку пенсії.
Апеляційний суд вважає помилковими вказані доводи апелянта, з огляду на таке.
Статтею 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день.
28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168. 
Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
При цьому, апеляційний суд наголошує, що пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачає, що додаткова винагорода є казуальною, оскільки установлюється на період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди, а тому не є щомісячною чи такою, що виплачується раз на місяць.
Надаючи оцінку доводам апелянта в частині посилання на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, апеляційний суд звертає увагу, що згадана постанова не є релевантним джерелом права під час розгляду даної адміністративної справи, оскільки предметом розгляду останньої були вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок вже призначеної пенсії на підставі наданої позивачем довідки із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди.
Слід зауважити, що вказана щомісячна додаткова грошова винагорода відповідала ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер, у той час як Постановою № 168 запроваджено додаткову винагороду, розмір якої залежить від характеру виконуваних військовослужбовцем завдань, а виплата передбачається лише у період дії воєнного стану на підставі наказів командира.
Водночас, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168.
Таким чином, вирішуючи питання про те, чи є передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, апеляційний суд виходить з того, що вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) в сумі до 30000 грн.
Отже, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн має тимчасовий характер, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивача зі служби, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася відповідно до Постанови № 168.
Водночас апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для внесення змін та включення до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для обчислення пенсії, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 для перерахунку призначеної позивачу пенсії.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності у відповідача підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а також внесення змін в довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для обчислення пенсії.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 260/7644/23 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк