УХВАЛА
 
28 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 520/19087/19
провадження № 61-2168ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05  вересня 2023 року у справі за позовом Одеської місцевої прокуратури № 1 в  інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 , державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук Оксана Григорівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, визнання правочинів недійсними та скасування запису в реєстрі,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року Одеська місцева прокуратура № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулася до суду з цим позовом про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, визнання правочинів недійсними та скасування запису в реєстрі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 лютого 2018 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_2 подарувала вказаний будинок ОСОБА_3 , який 13 січня 2019 року відчужив частини будинку ОСОБА_1 . Власниками по 1/2 спірного будинку є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Відповідно Державного реєстру реєстрація права власності на вказаний будинок за ОСОБА_2 була проведена реєстратором на підставі технічного паспорту та виписки виданої виконкомом Одеської міської ради депутатів трудящих. Проте, при перевірці вказаних обставин було встановлено, що рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 02  жовтня 1990 року № 688 щодо відведення земельної ділянки під житлову забудову за адресою: АДРЕСА_1 не існує та виписка з нього ОСОБА_2 не видавалась, та рішення Одеської міської ради від 06 березня 2019 року про передачу вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 не приймалося. Реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_2 є незаконною, а всі подальші правочини з цим об`єктом є недійсними.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2020 року позов Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І. О. від 14 лютого 2018 року (індексний номер рішення: 39672745) на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 141,4 кв. м, житловою 35,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . 
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: від 12 лютого 2018 року № 24830268 вчинений державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим  І.  О. 
Визнано недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на безоплатну передачу у власність наступне нерухоме майно: 1/2 частку у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 141,4 кв. м, житловою площею 35,8  кв. м, посвідчений та зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О. Г. 14 березня 2018 року за № 153. 
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: від 14 березня 2018 року № 25239850, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О. Г.
Визнано недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на безоплатну передачу у власність наступне нерухоме майно: 1/2 частку у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 141,4 кв. м, житловою площею 35,8 кв. м, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О. Г. 21 березня 2018 року за № 166. 
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: від 21 березня 2018 року № 25353748, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О. Г.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 141,4 кв. м, житловою площею 35,8 кв. м, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений та зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р. В. 13  січня 2019 року за № 31. 
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: від 13 січня 2019 року № 29832214, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р. В. 
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 05  вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2020 року в частині задоволення вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності від 12 лютого 2018 року, від 14 березня 2018 року, від 21 березня 2018 року, від 13 січня 2019 року скасовано. Ухвалено в  цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
В іншій частині рішення залишено без змін.
08 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05  вересня 2023 року у вказаній справі.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 належить відмовити з таких підстав.
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Постановою Одеського апеляційного суду від 05  вересня 2023 року, ухваленою за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 рішення Київського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2020 року в частині задоволення вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності від 12 лютого 2018 року, від 14 березня 2018 року, від 21 березня 2018 року, від 13 січня 2019 року скасовано, ухвалено в  цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не подавав, це судове рішення щодо позовних вимог до ОСОБА_1 апеляційним судом не переглядалося, у зв'язку з чим в останнього не виникло право на касаційне оскарження зазначених судових рішень
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                         у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішенняКиївського районного суду міста Одеси від 03  листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05  вересня 2023 року у справі за позовом Одеської місцевої прокуратури № 1 в  інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 , державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук Оксана Григорівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, визнання правочинів недійсними та скасування запису в реєстрі.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                            М. М. Русинчук
                                                                                                                        Д. А. Гудима 
                                                                                                                        Є. В. Краснощоков