КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа № 758/11540/22                                      Головуючий у 1 інстанції: Зуєвич Л.Л.                                                                                                             
Провадження №22-ц/824/1451/2024                 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
25 січня 2024 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільний справ:
головуючого                                           Гаращенка Д.Р.
суддів                                               Олійника В.І., Сушко Л.П.,
 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Трембіча Андрія Ярославовича  - представника ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ
 
У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2019 року, про, що  Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено запис за №1055. 
Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Шлюбні відносини між сторонам фактично припинені через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Позивач вказувала, що надання строку для примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки попередні спроби примирення не принесли позитивних результатів, шлюбні відносини протягом довгого періоду часу вже фактично припинені. 
Представник позивача в додаткових поясненнях зазначила, що 17.01.2023 року на ОСОБА_2 під час прогулянки із сином ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 напав її чоловік ОСОБА_1 та його батьки. Вони силою запхали її з дитиною в машину (автомобіль типу бус, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), де почали її бити, погрожували невідомою речовиною у шприці та вивезли у невідомому напрямку. Далі її із сином всупереч їх волі привезли та завели до кв. АДРЕСА_2 , де в той же день їх знайшла та звільнила поліція Республіки Польщі. 
Дані прокуратури, в якій знаходиться справа: Prokuratura Rejonowa Warszawa Mokotow ul. Wiktorska, номер справи в прокуратурі 4311/7.DS.142.2023. 
Обставини та документи, долучені до матеріалів справи на їх підтвердження, слугують черговим підтвердженням неможливості збереження сім`ї та відсутності необхідності надання строку на примирення.
Представник відповідача 22.05.2023 року відзив на позовну заяву, в якій пояснив, що на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично не припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є не тільки можливим, але і необхідним, наявний спір щодо місця проживання сина. Сторона відповідача вважає неправдивими обставини позовної заяви та додаткових пояснень, а також долучені докази.
 
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року позов задоволено.
Шлюб, зареєстрований 07 червня 2019 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1055) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 01 серпня 2023 року адвокат Трембіч А.Я. - представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції неправильно визначив коло обставин, що підлягають доведенню, у зв`язку з чим залишив поза увагою істотні обставини, що мають значення для вирішення справи.
Наголосив, що самий позов складено та подано не позивачем, а особами під вплив яких вона потрапила. Сам позов як формальне волевиявлення сторони не відповідає її дійсній волі.
Вказує, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду питання про розірванню шлюбу, не з`ясував фактичні взаємини між ним та дружиною, не надав передбаченого законодавством часу для примирення та не вжив достатніх заходів для примирення подружжя.
 
Відзиву подано не було.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім, зокрема, спорів про розірвання шлюбу.
Згідно з пунктами 3, 4 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.
07 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено запис за №1055, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 07.06.2019 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
19.01.2023 року позивач звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення до РУП Варшава ІІ по факту нападу на неї її чоловіка - ОСОБА_1 та його батьків, в ході якого вони силою запхали її з дитиною в машину (автомобіль типу бус, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), де почали її бити, погрожували невідомою речовиною у шприці та вивезли у невідомому напрямку. Дані прокуратури в якій знаходиться справа: Prokuratura Rejonowa Warszawa Mokotow ul. Wiktorska, 91, тел. НОМЕР_4 . Номер справи в прокуратурі 4311/7.DS.142.2023. Згідно звіту судово-медичної експертизи №В35-1-23 від 18.01.2023 року, здійсненої спеціалістом судової медицини Мєшка Ольчаком за бажанням ОСОБА_2 , «судово-медична експертиза пані ОСОБА_2 виявила: садна епідермісу на голові, садна епідермісу на правій верхній кінцівці, синці та садна на лівій верхній кінцівці, садна на нижніх кінцівках. Враховуючи викладене, слід виходити з того, що наслідки тілесних ушкоджень спричинили розлад здоров`я або порушення функцій органів організму на строк не більше семи діб у розумінні ст. 157 §2 Кримінального кодексу. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути за умов і часу, зазначених оглянутою.»
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.
Таким чином, встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта, про те, що суд першої інстанції не надав передбаченого законодавством часу для примирення та не вжив достатніх заходів для примирення подружжя  враховуючи наступне. 
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. 
В суді апеляційної інстанції скаржник не порушував питання про надання строку для примирення, при цьому, колегія суддів, вважає за необхідне відмітити, що з`ясувавши причини і обставини спору, не вбачає доцільності в наданні сторонам строку на примирення, оскільки сімейні стосунки сторін є припиненими, а позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу у заяві про прискорення розгляду апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції.
Окрім того, з моменту подачі ОСОБА_2 позову минув значний проміжок часу, і за вказаний період сторони мали можливість досягти примирення. Однак, з огляду на те, що позивач підтримує свої вимоги, взаємини сторін за час розгляду справи не змінилися і не налагодилися, через що подальше збереження цього шлюбу є неможливим.
Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Доводи апеляційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд, - 
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу адвоката Трембіча Андрія Ярославовича  - представника ОСОБА_1 без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року про розірвання залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                       В.І. Олійник 
 
                                                                                                 Л.П. Сушко