ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 301/1650/18
провадження № 51 - 3407 км 19
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                                             ОСОБА_5 ,
захисника                                                  ОСОБА_6 (у режимі 
                                                                       відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вироки Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2019 року та Львівського апеляційного суду від 21 січня 2022 року стосовно 
                                                            ОСОБА_7 ,
                                                           ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця 

АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Виноградівський районний суд Закарпатської області вироком від 10 травня 2019 року засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 194 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнив від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Цим вироком також засуджено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 194 КК, судові рішення стосовно якого в касаційному порядку не оскаржуються. 
Львівський апеляційний суд 21 січня 2022 року вирок суду першої інстанції скасував у частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 194 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
29 грудня 2017 року приблизно о 04:00 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, приїхали на машині ОСОБА_7 до будинку АДРЕСА_2 . Після чого відповідно до розподілених ролей ОСОБА_7 залишився в автомобілі неподалік вказаного домоволодіння спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 , взявши з автомобіля каністру з бензином, яку заздалегідь придбав ОСОБА_7 , зайшов на територію вказаного домогосподарства, де проживав ОСОБА_9 та умисно підпалив автомобіль «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Потім ОСОБА_8 сів у машину до ОСОБА_7 і вони разом залишили місце вчинення злочину. В подальшому ОСОБА_8 від невстановленої досудовим розслідуванням особи отримав грошову винагороду в розмірі 500 доларів США.
            Внаслідок вчиненого підпалу потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальних збитків на суму 307 195 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись із судовими рішеннями через неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, кримінальне провадження стосовно нього - закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України (далі - КПК). 
 
Свої вимоги засуджений мотивує тим, що:
- зібрані органом досудового розслідування і досліджені судом першої інстанції докази доводять вину в інкримінованому злочині лише ОСОБА_8 , твердження сторони обвинувачення і висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 ґрунтуються на припущеннях і доказах, отриманих з порушенням КПК;
- протокол огляду місця події від 29 грудня 2017 року не містить підписів потерпілого, понятих, відомостей про технічний засіб фіксації слідчої дії;
- до зазначеного протоколу не долучено оригіналу технічного носія інформації з матеріалами фото- та відеофіксації;  
- у суду першої інстанції були достатні підстави не брати до уваги зазначений протокол огляду місця події з фототаблицями до нього, вилучені під час слідчої дії предмети, зразки та речовини та похідні від нього висновки експерта № 7/7 від 14 лютого 2018 року, № 7/8 від 15 лютого 2018 року, № 12/25 від 15 березня 2018 року, оскільки вони є недопустимими доказами; 
- ані потерпілий, ані свідки в ході судового розгляду не підтвердили причетність ОСОБА_7 до підпалу;
- на обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції навів у вироку узагальнений перелік письмових доказів, яким не надав належної оцінки, не зазначив, які саме з них доводять співучасть / винуватість ОСОБА_7 , та дослідив їх неповно й однобічно;
- у справі не проводилась експертиза на предмет ідентифікації особи, яка перебувала за кермом автомобіля, водій якого підвозив ОСОБА_8 до місця події, як і не вилучалась будь-яка слідова інформація щодо ідентифікації самого автомобіля;
- матеріали справи не містять жодного достатнього доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому злочині; 
- суд апеляційної інстанції не виконав вказівок суду касаційної інстанції, не здійснив перевірку доведеності обсягу обвинувачення, не дав оцінки всім доводам сторони захисту та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам КПК. Крім того, в порушення вимог ст. 319 КПК апеляційний суд після заміни одного із суддів складу колегії не з`ясував у сторін кримінального провадження їх позиції щодо необхідності розпочинати судовий розгляд спочатку та не постановив відповідної вмотивованої ухвали з цього приводу. 
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор підтримав касаційну скаргу частково, погодився з доводами засудженого про порушення ст. 319 КПК під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим просив скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Викладені засудженим у касаційній скарзі доводи щодо неповноти досудового розслідування та судового розгляду не є предметом касаційного перегляду в розумінні ст. 438 КПК .
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 404 КПК апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам кримінального та кримінального процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Таким чином, закон вимагає від суду проаналізувати всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надати на них мотивовані відповіді. Недотримання цих положень у випадку, якщо вони перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке згідно зі ст. 438 КПК тягне за собою скасування судового рішення.
Колегія суддів касаційного суду уважає, що суд апеляційної інстанції вказаних вимог закону при перегляді вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 дотримався не в повній мірі з огляду на таке.
Виноградівський районний суд Закарпатської області вироком від 10 травня 2019 року визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК, призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнив від його відбування на підставі ст. 75 КК.
Потерпілий, прокурор та захисник, не погоджуючись із цим вироком, подали апеляційні скарги.
Зокрема, захисник покликався на допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відсутність достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 .
Суд апеляційної інстанції зазначені твердження захисника відхилив та погодився з висновками суду першої інстанції, врахувавши досліджені ним докази.
Проте колегія суддів уважає, що суд апеляційної інстанції доводи захисника ретельно не перевірив, на обґрунтування своїх висновків лише перерахував зібрані у справі докази, не проаналізувавши їх та не надавши їм оцінки з огляду на положення ст. 94 КПК.
Також суд апеляційної інстанції не зазначив, які саме докази з перерахованих підтверджують винуватість саме ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях наголошував на тому, що суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст.404 КПК.
Суд апеляційної інстанції, маючи процесуальні можливості, не провів всебічного та повного аналізу обставин кримінального провадження, не дав належної оцінки за критеріями ст. 94 КПК України як кожному доказу, так і сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
За таких обставин касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_7 як такий, що ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону - скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати викладене та постановити законне й обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Оскільки оскаржений вирок суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню через допущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, то Суд позбавлений можливості перевірити інші доводи касаційної скарги засудженого. 
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.
Вирок Львівського апеляційного суду від 21 січня 2022 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3