ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/19809/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової академії (м.Одеса) на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року (суддя Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі за позовом Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-
ВСТАНОВИВ:

Військова академія (м.Одеса) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 319  080,61 грн. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність оскаржуваної ухвали суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує на неврахування судом першої інстанції положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку № 964 стосовно того, що стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВВНЗ, здійснюється у судовому порядку у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. При цьому відмова відповідача від добровільного відшкодування витрат як обставина для звернення до суду настала лише у серпні 2023 року, тому вважає неправильним висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника Військової академії від 25 травня 2018 року №37-РС згідно рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії №7 від 28.02.2018 солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів «у зв`язку з розірванням контракту».
Наказом начальника Військової академії від 25 травня 2018 року №106 курсанта третього навчального курсу солдата ОСОБА_1 відраховано з навчання у Військовій академії (м. Одеса) та з 25.05.2018 виключено зі списків особового складу академії та зі всіх видів забезпечення.
Згідно із довідкою-розрахунком від 25 травня 2018 року №1/55/490, складеної Військовою академією (м.Одеса) загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Військовій академії (м.Одеса) становить 319  080,61 грн.
Відповідно із вищевказаною довідкою ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати на його утримання.
Позивач направив вимогу-пропозицію від 14 липня 2023 року №26/1/49 ОСОБА_1 , в якій просив протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги, сплатити суму заборгованості на користь Військової академії (м. Одеса) витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 319  080,61 грн, та за відсутності можливості єдиноразової сплати зазначеної суми протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги звернутися до Військової академії (м. Одеса) з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної суми, повідомивши розмір можливих щомісячних платежів.
У зв`язку із не відшкодуванням витрат у добровільному порядку позивачем заявлено позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової академії (м. Одеса) витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 319  080,61 грн.
Приймаючи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні відносини пов`язані із публічною службою, то позивач мав звернутися за вирішенням спору у місячний строк, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України, який необхідно обраховувати з моменту відрахування відповідача з військової академії, оскільки саме з цього моменту позивач повинен був дізнатись про порушення особою (відповідачем) договірних умов (умов контракту), відтак про набуття права на звернення до суду з відповідним позовом.
Тобто, починаючи з 28 травня 2018 року (першого робочого дня, наступного за днем відповідної дати) розпочався перебіг місячного строку звернення позивача до суду з вимогами, пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача, а позивач звернувся до суду лише 07 серпня 2023 року, тобто із порушенням строку, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України.
Врахувавши, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку, а обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів, зокрема, звернення позивача до відповідача із вимогою-пропозицією від 14 липня 2023 року про відшкодування витрат не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду та залишив позовну заяву без розгляду.
Судом встановлено, що наказом начальника Військової академії від 25 травня 2018 року №106 курсанта третього навчального курсу солдата ОСОБА_1 відраховано з навчання у Військовій академії (м. Одеса) та з 25.05.2018 виключено зі списків особового складу академії та зі всіх видів забезпечення.
Згідно із довідкою-розрахунком від 25 травня 2018 року №1/55/490 відповідач має відшкодувати військовому навчальному закладу витрати на його утримання в розмірі 319  080,61 грн.
Позивач направив вимогу-пропозицію від 14 липня 2023 року №26/1/49 ОСОБА_1 , в якій просив протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги, сплатити суму заборгованості на користь Військової академії (м. Одеса) витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 319  080,61 грн.
З позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 319  080,61 грн Військова академія (м. Одеса) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07 серпня 2023 року
Частиною четвертою статті 5 КАС України встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби - є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.
Частиною п`ятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
За приписами частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964), пунктом 7 якого визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною п`ятою статті 122 КАС встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 лютого 2021 року в справі № 360/917/19, спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Як вказано вище, ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів 25 травня 2018 року.
При цьому академією тільки 14 липня 2023 року, тобто більше ніж через п`ять років направлено ОСОБА_1 вимогу-пропозицію про необхідність протягом 10 днів з моменту отримання вимоги сплатити суму заборгованості з витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 319  080,61 грн.
Застосовуючи приписи частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що у вищого військового навчального закладу виникає право на стягнення з курсанта витрат на навчання після відрахування курсанта з військового навчального закладу у випадках, передбачених цією нормою права. 
При цьому ані Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ані Порядок № 964 не встановлює обов`язковості направлення особі повідомлення (вимоги, претензії тощо) щодо відшкодування витрат на навчання перед звернення до суду з цього питання, тому суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що про порушення відповідачем умов контракту позивач дізнався з моменту відрахування відповідача з військової академії.
Відповідно, з цього моменту у позивача виникло права на звернення до суду з цим позовом, та розпочався перебіг місячного строку звернення до суду з вимогами, пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача.
Звернувшись до суду з цим з позовом 07 серпня 2023 року, позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними і допустимими доказами.
Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, адже позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
Звернення позивача до відповідача із вимогою про відшкодування витрат на навчання 14 липня 2023 року не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
При цьому у спростування доводів заявника про те, що за положеннями Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку № 964 стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВВНЗ, здійснюється у судовому порядку у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати, а відмова відповідача від добровільного відшкодування витрат як обставина для звернення до суду настала лише у серпні 2023 року, суд зазначає, що ОСОБА_1 ознайомлений з розрахунком витрат та необхідністю відшкодувати такі витрати у день розірвання контракту та відрахування з навчального закладу, тобто 25 травня 2018 року. З цього часу ОСОБА_1 не відшкодував жодної частини з необхідної суми, що власне й свідчить про відмову відшкодувати витрати у добровільному порядку. 
Факт направлення позивачем відповідачу вимоги 14 липня 2023 року не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить про те, що позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права через більш ніж п`ять років після відрахування відповідача з навчального закладу.
Жодних поважних причин, які позбавляли позивача можливості почати вчиняти такі дії протягом усіх цих років, позивачем не наведено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини, що мають значення для вирішення питання, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.
Керуючись статтями 241-244, 320, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров