ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року	Львів	Справа № 380/21864/23 пров. № А/857/25386/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                            Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                 Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської  митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, ухвалене суддею Кравцівом О.Р. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 140/27232/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської  митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.07.2023 № UA209000/2023/000160/2.
23 листопада 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості від 14.07.2023 № UA209000/2023/000160/2.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2684,00 грн.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки у ньому відповідач не здійснив розрахунок митної вартості і не навів відповідні мотиви. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості товару, який імпортував позивач, ґрунтуються, виключно, на припущеннях відповідача та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості товару, що імпортував позивач, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару, який імпортував позивач. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що подані до митного оформлення документи мають розбіжності, які позивач не усунув, а відтак, відповідач скористався правом на коригування митної вартості товару, який імпортував позивач.
З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивач 03.01.2023 уклав з компанією K-TARP VINA CO.LTD (В`єтнам) контракт № 2216,  відповідно до якого продавець продає, а покупець оплачує і отримує тенти в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.
14.07.2023 позивач подав відповідачу митну декларацію № 23UA209110006176U6 для митного оформлення товару (накриття (навіси), зазначеного у специфікації № 1 до комерційного інвойсу № 23012S002, що ввезені в контейнері № MRKU6114200/ML-VN0360750. Вартість товару 45217,75 доларів США.
Разом із митною декларацією позивач надав такі документи:
- контракт від 03.01.2023 № 2216;
- комерційний інвойс від 13.04.2023 № 230128002 для оплати товарів;
- пакувальний аркуш до комерційного інвойсу від 13.04.2023 № 230128002;
- прайс-лист продавця від 07.02.2023 щодо ціни товарів;
- митну декларацію В`єтнаму від 13.04.2023 № 305461491550 про оформлення товарів для вивозу в Україну;
- коносамент від 17.04.2023 № Е04233057;
- сертифікат походження товару від 26.05.2023 № 2301030460;
- платіжне дорученням від 27.01.2023 № 107 про оплату товарів;
- платіжне дорученням від 26.05.2023 №133 про оплату товарів;
- специфікацію від 13.05.2023 № 1 до комерційного інвойсу від 13.04.2023 № 230128002;
- договір від 25.03.2023 № 267/ФСР між позивачем та експедитором ТОВ «ФСР лоджистік Україна»;
- рахунок на оплату експедитора ТОВ «ФСР лоджистік Україна» від 15.05.2023 № 447;
- рахунок на оплату експедитора ТОВ «ФСР лоджистік Україна» від 08.06.2023 № 577;
- довідку експедитора ТОВ «ФСР лоджистік Україна» про вартість транспортних послуг від 08.06.2023 № 08/06/23;
- міжнародну товарно-транспортну накладну CMR від 07.06.2023 № 66991;
- декларацію митної вартості;
- висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 22.06.2023 № 142000-3 104-0185 по специфікації № 2;
- рішення про визначення коду товару від 30.06.2023 № KT-UA209000-0178-2023 по специфікації № 2.
14.07.2023 відповідач направив позивачу повідомлення № 203225, яким зобов`язав позивача надати додаткові документи, через виявлені розбіжності.
14.07.2023 позивач повідомив, що інших документів надати не може.
04.07.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000160/2, у якому позивач навів встановлені при митному контролі розбіжності:
- відповідно до п. 2.3 договору від 03.01.2023 №2216 (далі - контракт) ціни на товар вказуються в підтвердженні замовлення (якщо застосовується) та інвойсі. Однак, підтвердження замовлення до митного оформлення не подавалося. 
- Додаток 1 до контракту від 22.05.2023 не підписаний представником продавця;
- сертифікат походження № 2301030460 від 26.05.2023, складений після дати підписання додатку 1 до контракту. Проте, відомості про адресу отримувача в сертифікаті зазначені без врахування змін, внесених цим додатком;
- рахунок № 447 від 15.05.2023 не містить відомостей про те, на якій саме ділянці маршруту були надані транспортні послуги;
- рахунок № 577 від 08.06.2023 містить відомості про вартість "транспортно-експедиційного обслуговування на території України" та "винагороду експедитора на території України". Відповідні послуги, зі всією очевидністю, надавалися експедитором на всьому маршруті переміщення товару, однак, відповідні суми поза межами території України відсутні;
- специфікація № 1 від 13.05.2023 до комерційного інвойсу № 23012S002 від 13.04.2023 видана позивачем, який не є видавником самого інвойсу;
- CMR від 07.06.2023 № 66991 не містить відомостей про конкретне місце завантаження, місце розвантаження товару, а також місце складання документу, а лише вказано назви країн "Польща" та "Україна", що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та не дозволяє встановити, якого саме відрізку перевезення стосується документ;
- інформація з джерел інтернету стосується виробів, виготовлених в Китаї, тоді як оцінюваний товар має в`єтнамське походження.
Джерелом інформації для коригування митної вартості є митна декларація № UA100180/2023/510486 12.07.2023.
На підставі митної декларації № 23UA209110006282U1 від 17.07.2023 відповідач випустив товар у вільний обіг.
Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості ввезеного товару позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.  
Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією № 23UA209110006176U6 від 14.07.2023 року, декларант має подати такі документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
9) якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо є взаємозв`язок між продавцем і покупцем прошу надати:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
При цьому, як встановив апеляційний суд із рішення про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що подані до митного оформлення документи мають розбіжності та не мають всіх складових митної вартості, зокрема: 
- відповідно до п. 2.3 договору від 03.01.2023 №2216 (далі - контракт) ціни на товар вказуються в підтвердженні замовлення (якщо застосовується) та інвойсі. Однак, підтвердження замовлення до митного оформлення не подавалося. 
- Додаток 1 до контракту від 22.05.2023 не підписаний представником продавця;
- сертифікат походження № 2301030460 від 26.05.2023, складений після дати підписання додатку 1 до контракту. Проте, відомості про адресу отримувача в сертифікаті зазначені без врахування змін, внесених цим додатком;
- рахунок № 447 від 15.05.2023 не містить відомостей про те, на якій саме ділянці маршруту були надані транспортні послуги;
- рахунок № 577 від 08.06.2023 містить відомості про вартість "транспортно-експедиційного обслуговування на території України" та "винагороду експедитора на території України". Відповідні послуги, зі всією очевидністю, надавалися експедитором на всьому маршруті переміщення товару, однак, відповідні суми поза межами території України відсутні;
- специфікація № 1 від 13.05.2023 до комерційного інвойсу № 23012S002 від 13.04.2023 видана позивачем, який не є видавником самого інвойсу;
- CMR від 07.06.2023 № 66991 не містить відомостей про конкретне місце завантаження, місце розвантаження товару, а також місце складання документу, а лише вказано назви країн "Польща" та "Україна", що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та не дозволяє встановити, якого саме відрізку перевезення стосується документ;
- інформація з джерел інтернету стосується виробів, виготовлених в Китаї, тоді як оцінюваний товар має в`єтнамське походження.
Щодо вказаних розбіжностей позивач пояснив що:
-          підтвердження замовлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару;
-           відповідач стверджує, що на Додатку 1 до контракту від 22.05.2023 є скопійований підпис продавця, однак відповідач не є органом, який вправі встановлювати чинність документів, зокрема додатків до договору, якщо зазначені у них умови виконані сторонами;
-          сертифікат походження № 2301030460 від 26.05.2023 не є документом, який підтверджує митну вартість товару;
-          що стосується рахунків № 447 від 15.05.2023 та № 577 від 08.06.2023 на перевезення товару, то відповідач мав інформацію про загальну суму, яку сплатив позивач за перевезення товару;
-          у зв`язку з тим, що контейнери з товарами з товарами з порту у Польщі доставлялись до відповідача у різний час, з метою уникнення простою транспорту позивач, на підставі комерційного інвойсу виписав дві специфікації, зокрема специфікацію № 1 від 13.05.2023 до комерційного інвойсу № 23012S002 від 13.04.2023;
-          відсутність у CMR від 07.06.2023 № 66991 відомостей про конкретне місце завантаження та місце розвантаження товару позивач не спростовує вартості перевезення, яку оплатив позивач;
-          інформація з джерел інтернету не є інформацією чи документом, що підтверджує митну вартість товару
Надаючи оцінку доводам сторін, щодо правомірності рішення відповідача про коригування митної вартості, апеляційний суд зазначає наступне.
Апеляційний суд встановив, що, відповідно до п. 2.3 договору від 03.01.2023 № 2216  ціни на товар вказуються в підтвердженні замовлення (якщо застосовується) та інвойсі. Тобто, підтвердження замовлення, як документ складається у випадку коли він застосовується сторонами. Між тим, апеляційний суд зауважує, що такого документа, як підтвердження замовлення немає у переліку документів, які підтверджують митну вартості.
Що стосується Додатку 1 до контракту від 22.05.2023, то ним передбачено зміну юридичної адреси покупця. 
Відповідач зазначає, що цей додаток підписаний не власноручним підписом продавця. Водночас, відповідач не вказав, яким чином цей недолік впливає на митну вартість товару.
Апеляційний суд, погоджується із думкою позивача та вважає, що сертифікат походження № 2301030460 від 26.05.2023 не є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Що стосується рахунків № 447 від 15.05.2023 та № 577 від 08.06.2023 на перевезення товару, у яких не визначено конкретного маршруту перевезення товару, то апеляційний суд зазначає наступне.
Апеляційний суд також зазначає, що специфікація та інформація з джерел інтернету про походження товару, не є документами чи інформацією, які підтверджують митну вартість товару.
Апеляційний суд встановив, що у рахунку № 447 від 15.05.2023 вказана вартість послуги з перевезення товару за межами території України в сумі 137270,05 грн., а у рахунку № 577 від 08.06.2023 вказано вартість послуг: складської обробки контейнерів за медами території України (86021, 88грн.), міжнародного перевезення за межами території України (46861,00 грн.), перевезення на території України (30242,00 грн.), транспортно-експедиційне обслуговування на території України (1000 грн.), винагорода експедитора на території України (2400 грн.).
Із цих рахунків видно, що вони обидва включають вартість послуги з перевезення товару за межами території України, які є різними та не мають конкретизації маршруту.
Позивач, у позовній заяві зазначає, що він оплатив послуги з перевезення товару із порту Хайфон (В`єтнам) до кордону України (м/п рава-Руська) в сумі 201568,88 грн.
Однак, апеляційний суд зауважує, що така вказана сума не співпадає із вартістю послуг перевезення, яка зазначена в рахунках.
Отже, сумніви митного органу, щодо вартості перевезення, яка є складовою митної вартості, є обґрунтованими, а тому на цій підставі позивач мав право самостійно коригувати митну вартість товару, що вказана у митній декларації.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. 
Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару на підставі митної декларації № UA100180/2023/510486 12.07.2023 на основі якої раніше розмитнювався аналогічний товар.
Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Такого висновку апеляційний суд дійшов, зважаючи на те, що у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 14.07.2023 № UA209000/2023/000160/2 є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.
Цей висновок є підставою для задоволення позову. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року в справі № 380/21864/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель