П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 521/21065/23	

Перша інстанція: суддя Роїк Д.Я.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Вовненко А.В.
представника позивача – адвоката Бойко С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2023 року серії ЕАТ №7568409, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАТ № 7568409 від 20.08.2023 року.
В обґрунтування позову вказував, що 20 серпня 2023 року відносно нього інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України майором поліції Прядко Ігорем Анатолійовичем було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАТ №7568409 за правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАТ № 7568409 від 20.08.2023 року, - задоволений.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7568409 від 20.08.2023 року, винесена інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України майором поліції Прядко Ігорем Анатолійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що з відеозапису з місця події чітко вбачається, що позивач, перебуваючи на місці зупинки автомобіля, не заперечує факт позбавлення його права керування транспортним засобом.
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України майором поліції Прядко І.А. 20 серпня 2023 року, винесена постанова серії ЕАТ №7568409 згідно якої позивач, керував транспортним засобом - мопедом марки HONDA, модель LEAD, будучи позбавленим права керування транспортними засоби відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 р. у справі №947/15926/22, чим порушив п.2.1.а ПДР, відповідальність за що передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не дотримано обов`язку щодо доказування правомірності прийнятої постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, позивач керував транспортним засобом, в якого був відсутній номерний знак, та будучи позбавленим права керування, а отже порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху (далі - ПДР).
Вирішуючи питання щодо правомірності та обґрунтованості відповідних висновків патрульної поліції, колегія суддів виходить з наступного.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.1.10 ПДР вказано, що водій-особа, яка керує транспортним засобом, має посвідчення водія на право керування.
Відповідно до ст.32 Закону №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або/ документів, що підтверджують відповідне право особи тільки у зв`язку із тим, що для цього є відповідні підстави.
При цьому, згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка позбавлена права керування транспортними засобами.
В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
А висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Так, частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак, дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, колегія суддів зазначає, що встановити із даного запису, хто саме - позивач чи інша особа, притягується до адміністративної відповідальності не є можливим, оскільки обличчя особи, яка притягується до адміністративної відповідальності працівниками патрульної служби не зафіксовано. Факт керування будь-яким транспортним засобом саме особою, що притягується до адміністративної відповідальності, на даному відеозапису прослідкувати також неможливо, як неможливо встановити і факт наявності транспортного засобу, який не обладнаний номерним знаком.
Апеляційний суд, дослідивши наданий відповідачем відеозапис, дійшов висновку, що на оглянутому відеозаписі не зафіксовано факту руху транспортного засобу під керуванням позивача, а отже останній не відображає послідовність та безперервність події правопорушення в цей час, а містить лише зображення подій певних подій.
Крім того, з наявних відеоматеріалів слідує, що розгляд справи відбувся в період з 23 год. 58 хв. 20.08.2023 р. до 00 год. 03 хв. 21.08.2023 р., тобто в той час як оскаржувана Постанова, часом складання якої є 23. год. 22 хв. 20.08.2023 р., вже була винесеною. Наведене свідчить про порушення посадовою особою відповідача встановленого порядку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. ст. 279, 283 КУпАП та п.п.2, 5, 9 та 10 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, яким затверджено «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».
Суд не погоджується із позицією апелянта щодо доведеності порушення позивачем п.11.5 Правил дорожнього руху, що стало підставою для зупинки його транспортного засобу. Відповідальність за невиконання вимог щодо розташування транспортного засобу на дорозі є передбаченою ч.ч.2, 5 ст.122 КУпАП, та тягне за собою в несення відповідної постанови на місці вчинення правопорушення. У матеріалах справи така постанова відсутня, а надані у справу відеоматеріали свідчать, що в порушення ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» позивачу не було зазначено про причини зупинки.
Таким чином, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.
Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП апелянт не надав.
Стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Окремо, апеляційний суд враховує наступне.
Постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік набрала законної сили після її апеляційного перегляду 17.01.2024. Апеляційну скаргу на неї було подано 11.12.2023 року у межах строку на оскарження.
Отже, на момент винесення оскаржуваної постанови ЕАТ № 7568409 від 20.08.2023, рішення суду, яким позивач позбавляється права керування транспортним засобом не набрало законної сили.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17.01.2024, яка набрала законної сили 17.01.2024, апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2023 задоволена.
Постанова Малиновського районного суду м. Одеси від30.11.2023 року скасована, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд, розглянувши матеріали справи, зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена. Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Право органів Національної поліції та працівників Національної поліції під викання ними своїх обов`язків, перевіряти наявність посвідчення водія, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити таке посвідчення. У такому контексті, інспектор патрульної поліції, встановивши після зупинки водія, що він позбавлений рішенням суду права керувати транспортним засобом, має упевнитись у набранні рішення суду законної сили, його оскарженні чи ні.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2023 року у справі №521/21065/23 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 12.03.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький