Номер провадження: 33/813/2350/23
Номер справи місцевого суду: 516/553/23 
Головуючий у першій інстанції Ширінська О. Х. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
        22.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
 
за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,
 
особи, яка взяла участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції:
 
-захисника ОСОБА_1 адвоката Полубок Наталії Анатоліївни,
 
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Полубок Наталії Анатоліївни на постанову судді Теплодарського міського суду Одеської області від 02 листопада 2023 року, -
 
В С Т А Н О В И В:

 
У серпні 2023 року до Теплодарського міського суду Одеської області від Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 193079 від 09.08.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
 
Постановою судді Теплодарського міського суду Одеської області від 02 листопада 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Полубок Наталія Анатоліївна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Теплодарського міського суду Одеської області від 02 листопада 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд здійснив розгляд справи неповно, упереджено та односторонньо, у зв`язку з чим дійшов до передчасного висновку про наявність вини в діях ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 2 КУпАП. Разом з тим, апелянт наполягає, що з матеріалів справи не вбачається вина останнього. Апелянт вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення, не допито свідка ОСОБА_2 та інспектора поліції. Зі змісту оскаржуваної постанови виходить, що винуватість ОСОБА_1 за вказаних обставин підтверджується письмовими поясненнями лише одного свідка, однак при відібранні поліцейськими пояснень даний свідок не був попереджений про кримінальнику відповідальність за дачу неправдивих свідчень. Апелянт заперечує проти відповідності протоколу про адміністративну відповідальність вимогам ст. 256 КУпАП. Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не вказано час та дату скоєння адміністративного правопорушення, дані протоколу не відповідають інформації щодо обставин скоєння правопорушення, що наявна в доданих до протоколу документах, зокрема щодо дати, часу скоєння правопорушення ОСОБА_1 . В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , хоча вони були, пояснення від них не відбирались. Апелянт наполягає, що на момент зупинки ОСОБА_1 , він не керував транспортним засобом, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 . Проте ці свідченні не прийняті до уваги судом. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису також не встановлено факт керування ОСОБА_1 мопедом. Крім того, відео є коротким, здійсненим в порушення Інструкції МВС від 18.12.2018 №1026, на ньому не зазначена дата та час, з нього вбачається лише приїзд працівників поліції на місце. 
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Полубок Н.А., яка взяла участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та підтримала вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
 
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, районний суд виходив з того, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами.
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були повторно досліджені наявні в матеріалах справи докази:
-паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 28.09.2021 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9);
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 193079 від 09.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 09 серпня 2023 року 00 год. 05 хв. в м. Теплодар Одеської області керував мопедом YIBEN, номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. Вказані дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковано як порушення вимог п.2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП. В графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав, що з порушенням згоден, посвідчення водія не отримував (а. с. 4);
-письмові пояснення, надані 09.08.2023 року працівнику поліції ОСОБА_1 , відповідно до яких він 08.08.2023 року приблизно о 22-00 год. зі своїми товаришами приїхав на пляж в м. Теплодар на мопеді YIBEN, номерний знак НОМЕР_2 , де вони вживали спиртні напої в кількості приблизно 1 літр (пиво). Після чого ОСОБА_1 сів за кермо мопеда та почав рух. В цей момент до нього підійшли співробітники Територіальної оборони та заборонили йому рух, сказали про порушення ними комендантської години. Після чого викликали співробітників поліції (а. с. 5);
-письмові пояснення, надані 09.08.2023 року працівнику поліції ОСОБА_6 , з яких вбачається, що 08.08.2023 року о 08-00 год. він заступив на добове чергування до Територіальної оборони м. Теплодар. Приблизно о 23-45 хв. він з ОСОБА_7 спустились до міського пляжу м. Теплодар. Приблизно о 00-05 год. вони помітили два мопеди, які завелись та почали рух в їхній бік. Вони їх зупинили і повідомили особам про порушення ними комендантської години та запропонували заглушити мопеди та покотити їх в бік міста, на що дані особи відмовились. При спілкуванні у осіб були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Про подію доповіли черговому, який викликав співробітників поліції. З ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також патрулював ОСОБА_8 . Пізніше з`ясувалось, що одним із водіїв був ОСОБА_1 , який керував мопедом YIBEN, номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 6). 
-копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 193078, з якої встановлено, за обставин подій, що мали місце 09.08.2023 року о 00-05 год. м. Теплодар Одеської області за участі ОСОБА_1 , відносно останнього працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» до цього протоколу ОСОБА_1 вказав, що з порушенням згоден, керував мопедом 08.08.2023 року після вживання алкогольних напоїв (а. с. 7); 
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , згідно якого власником мопеду YIBEN, номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_9 (а. с. 8).
Також, апеляційним судом досліджено технічні записи судових засідань у справі, що відбулись в суді першої інстанції 18.10.2023 року та 02.11.2023 року, з яких встановлено, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомив суду, що до місця, де їх зупинила Територіальна оборона він приїхав на мопеді, та протокол про адміністративне правопорушення і письмові пояснення були складені у присутності його батька - ОСОБА_10 (а. с. 17-18, 22).
З метою перевірки доводів апеляційної скарги, для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, судом апеляційної інстанції витребувано від суду першої інстанції відеозапис з місця подій, що приєднаний до матеріалів справи №516/579/23 про адміністративне правопорушення відносно   ОСОБА_1  за ознаками вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідженням якого встановлено, що до місця подій у темну пору доби прибули працівники поліції, яким співробітниками Територіальної оборони повідомлено, що у комендантську годину ними було зупинено осіб, які керували мопедами та розпивали алкогольні напої. Під час розмови встановлено особу одного з водіїв, яким виявився ОСОБА_1 (а. с. 45).
Вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провинну порушення п. 2.1а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія. 
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо. 
Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
Тобто, вбачається, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка).
В справі, що переглядається в апеляційному порядку, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом – мопедом, підтверджено поясненнями самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 , що надані поліцейським 09.08.2023 року, поясненнями, наданими ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 193078 від 09.08.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, з оглянутого відео з місця подій не вбачається, що під час спілкування з поліцейським Мусурін К.О. заперечував проти того, що коли їх зупинили співробітники Територіальної оборони, він керував мопедом. 
Таким чином, вбачається, що під час розгляду справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги щодо неповного, упередженого та одностороннього розгляду районним судом справи, апеляційний суд зауважує, що при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, докази перевірені судом на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, районний суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
За вказаних обставин апеляційний суд відхиляє твердження апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Твердження апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, також не приймаються апеляційним судом, оскільки складений щодо що ОСОБА_1 протокол, за своєю формою та змістом, відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення. В даному протоколі вказано дату та час вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме: 09.08.2023 року о 00-05 год., що узгоджується з іншими доказами по справі. В даному протоколі вказано, що свідки події були відсутні. 
Слід зазначити, що судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_1 складенні у присутності законного представника останнього – батька ОСОБА_10 . Дані документи підписані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який під час їх підписання не виказав письмово заперечення щодо не зазначення в протоколі свідків подій. Крім того, свідок ОСОБА_3 був допитаний в суді першої інстанції.
Щодо посилань апеляційної скарги, що в оскаржуваній постанові винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями лише одного свідка, якій не був попереджений про кримінальнику відповідальність за дачу неправдивих свідчень та не був допитаний в суді першої інстанції, то апеляційний суд відхиляє такі твердження через те, що наявні в матеріалах письмові пояснення свідка ОСОБА_6 узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви в належності таких пояснень. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції в частини визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з висновком районного суду в частині визначення виду та міри адміністративного стягнення.
Так, оскаржуваною постановою суду на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 13 КУпАП, до осіб, які вчинили правопорушення у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років застосовуються заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених в тому числі ст. 126 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу.
Статтею 24-1 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є неповнолітнім та навчається. Матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 має самостійний заробіток та вчиненням правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП завдав матеріальної шкоди. 
Характер вчиненого правопорушення та відомості про особу неповнолітнього дають підстави вважати, що в цьому випадку до ОСОБА_1 можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу.
Враховуючи наведені норми, застосування такого адміністративного стягнення як штраф, враховуючи, що ОСОБА_1 є неповнолітнім та не має джерела доходу, є для нього занадто суворим.
Апеляційний суд вважає, що з огляду на неповноліття ОСОБА_1 до нього може бути застосовані відповідні заходи впливу, а саме: попередження. 
З урахуванням викладеного, з метою виховання неповнолітнього та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, враховуючи наявні відомості про його особу, наявні законні підстави для зміни постанови суду першої інстанції в частині накладеного стягнення. 
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Полубок Наталії Анатоліївни – задовольнити частково.
Змінити захід стягнення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у постанові судді Теплодарського міського суду Одеської області від 02 листопада 2023 року зі штрафу 3400 гривень на попередження.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.М. Таварткіладзе