П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
            15  березня 2024 року                                                                                             м. Київ
Справа № 363/4576/21
Провадження: № 22-ц/824/5093/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,
суддів Нежури В. А., Кулікової С.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Каплі Юлії Сергіївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Рудюка О.Д.,  
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до    ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
у с т а н о в и в:
            У жовтні 2021 року ПАТ «СК «АРКС» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2020 року між ПАТ «СК «АРКС» та          ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №59948а0к, до умов якого, застраховано транспортний засіб «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 . 01.03.2021 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ford» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ford Fiesta», був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Відповідно до страхового акту №ARX2735057 від 09.03.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , становить 25 791,32 грн. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника наземного транспортного засобу забезпечена полісом обов`язкового страхування №АР8706898 ПАТ «НАСК «Оранта». Відповідно до статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувало АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 18 704,36 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 7 086,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на підставі статті 27 Закону України «Про страхування».
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року у задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_3 , третя особа: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням,  Капля Ю.С. в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 27 червня 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
            На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції при прийнятті рішення помилково виходив із того, що позивач набув право вимоги до відповідача згідно ст. 993, 1187 та 1194 ЦК України, оскільки в даному випадку, не має нараховуватися фізичний знос на пошкоджений транспортний засіб у зв`язку з тим, що строк експлуатації не перевищує 7 років. Вважає, що вказане не відповідає дійсності, з огляду на те, що в даному випадку фізичний знос було нараховано з іншої підстави, а саме через те, що пошкоджений транспортний засіб вже був відновлений ремонтом, оскільки був раніше в ДТП, про що зазначалося позивачем. Звертає увагу, що при виплаті страхового відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу, внаслідок чого не покрила нанесений збиток відповідачем, у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу. За цих підстав, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 7 086, 96 грн. Окрім того, зазначила, що суд першої інстанції належним чином не дослідив доказів, а саме, не встановив підстави застосування коефіцієнту фізичного зносу. Не застосував до правовідносин усталену судову практику, зокрема, правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду  від 03.12.2020 по справі 352/1384/18.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що відповідно до п.2.1. ПДР України, на дату ДТП 01.03.2021 року відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами відносно транспортного засобу, автомобіля «Ford» була застрахована згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору №АР/870689, укладеного з ПАТ «НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000,00 грн., франшиза - нуль гривень. Отже, у особи, яка понесла матеріальні збитки в результаті ДТП, потерпілої ОСОБА_2 виникло право на отримання страхового відшкодування від страховика відповідача ПАТ «НАСК «Оранта». Однак, ОСОБА_2 на дату ДТП мала договір добровільного страхування №59948а0к, укладений 10.09.2020 року з позивачем, строком дії до 11.09.2021 року. Остання не зверталась до ПАТ «НАСК «Оранта» за виплатою страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування, а звернулась до позивача ПрАТ «СК «АРКС», яке в свою чергу виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмір 25 791,32 грн. Після виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» за отриманням страхового відшкодування внаслідок ДТП, яке виплатило на користь позивача 18 704,36 грн. Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Значення експлуатаційного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ, за винятком КТЗ виробництва країн СНД. Оскільки пошкоджений автомобіль «Ford Fiesta» 2019 року випуску, то коефіцієнт фізичного зносу вказаного автомобіля - експлуатаційний знос дорівнює нулю, що в свою чергу звільняє ОСОБА_3 від обов`язку з відшкодування шкоди. Окрім того, зазначив, що стягнення збитків у порядку регресу як різниці між виплатою відшкодування за договором добровільного страхування та договором добровільного страхування та договором обов`язкового страхування - законом не передбачена.
В письмових поясненнях Капля Ю.С. в інтересах АТ «СК «АРКС» зазначила, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фактичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 01.03.2021 року о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Богатирській, 2-Д у м. Києві, при перестроюванні, не надав переваги в русі автомобілю «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, внаслідок чого сталося зіткнення з вказаним автомобілем. Внасліок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили 01.05.2021 року.
Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 .
Як убачається з договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №59948а0к від 10.09.2020 року, транспортний засіб «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 застрахований у ПрАТ «СК «АРКС».
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника наземного транспортного засобу забезпечена полісом обов`язкового страхування №АР/8706898 ПАТ «НАСК «Оранта» із лімітом відповідальності 130 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну.
Відповідно до рахунку на оплату по замовленню №376 від 01.03.2021 року, складеного ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_2 , ремонт автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 становить 25 791,32 грн.
Згідно до страхового акту №ARX2735057 від 09.03.2021 року, складеного АТ «СК «АРКС» від 09.03.2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 становить 25 791,32 грн.
На виконання вимог статті 979 ЦК України, АТ «СК «АРКС» сплатило  ОСОБА_2  25 791,32 грн. страхового відшкодування.
27.05.2021 року ПАТ «НАСК «Оранта» провело визначення ринкової вартості КТЗ та коефіцієнту фізичного зносу № НОМЕР_1 -1, відповідно до якого, ринкова вартість КТЗ «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент настання страхового випадку складає 285 742,80 грн., коефіцієнт фізичного зносу складає 0,40. Крім того, відповідно до розрахунку страхового відшкодування, складеного ПАТ «НАСК «Оранта» 24.06.2021 року, сума страхового відшкодування заподіяна транспортному засобу «Ford Fiesta» становить 18 704,36 грн., знос транспортного засобу на день страхового випадку 40%.
Згідно до договору №АР/870689, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «НАСК «Оранта», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не набув права вимоги до відповідача згідно ст. 993, 1187, та 1194 ЦК України, оскільки, в даному випадку, не має нараховуватися фізичний знос на пошкоджений транспортний засіб у зв`язку з тим, що строк експлуатації не перевищує 7 років.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це становлено договором. 
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов?язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, становленому законодавством.
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правал фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 993 ЦІК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
 У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов?язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов?язаним суб?єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов?язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов?язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов?язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов?язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. 
Аналогічний правовий висновоквикладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. 
Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов?язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. 
У зв?язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов?язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася в порядку суброгації заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв?язку із завдання шкоди відповідачем.
 Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним законодавством. ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Отже, страховик відповідача виконав свої зобов?язання, відшкодувавши витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. 
Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_6 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_3 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, колегія суддів зазначає, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням. 
Щодо доводів відповідача, стосовно відсутності у нього обов`язку з відшкодування шкоди, з той причини, що його пошкоджений автомобіль «Ford Fiesta» 2019 року випуску, то коефіцієнт фізичного зносу вказаного автомобіля - експлуатаційний знос дорівнює нулю, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 22.1 Закону №1961-IVпередбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи.
 Приписи Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону).
 У зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно, з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV). 
Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розкомплектованого колісного транспортного засобу. 
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розкомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). 
Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.
 Як дійсно зазначає відповідач згідно п. 7.38 коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років для інших легкових КТЗ. Проте, згідно п. 7.39 винятком стосовно використання зазначених вимог є складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм?ятин без пофарбування складової частини)) - в такому випадку застосовується коефіцієнт фізичного зносу.
Відповідно до роз?яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У даному випадку, згідно VIN коду НОМЕР_3 транспортного засобу «Ford Fiesta», державний номерний знак « НОМЕР_1 » вбачається, що даний транспортний засіб вже був пошкоджений, виставлений на аукціон в Сполучених Штатах Америки та відновлювався ремонтом, відповідно це й стало причиною нарахування коефіцієнту фізичного зносу (а. с. 174 -175). 
Не заслуговують на увагу і доводи, викладені у відзиві, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК ОРАНТА», тому саме останнє зобов?язане відшкодовувати заподіяну шкоду у повному розмірі, оскільки вказана страхова компанія з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало свої зобов?язання за договором обов?язкового страхування, тому різниця між фактичним розміром понесених витарт та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з відповідача. 
З матеріалів справи убачається, що при виплаті страхового відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу, внаслідок чого, не покрила нанесений збиток відповідачем у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу (ст.22 ЦК України.) 
Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 7 086, 96 грн. 
Суд першої інстанції, допустивши порушення норм процесуального права, не повно встановив обставини у справі та оцінив наявні в ній докази, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відмову у позові.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених підстав, апеляційна скарга Каплі Ю.С. в інтересах ПАТ «Страхова компанія «АРКС», підлягає задоволенню, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
За правилом ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.  
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
            У даній справі судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду склали 2 270 грн. Судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги склали 3405 грн. 
Отже, з ОСОБА_3  на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на відшкодування судових витрат підлягає стягненню 5675 грн.
Керуючись  ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384  ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Каплі Юлії Сергіївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )  на користь ПрАТ «СК «АРКС» (код ЄДРПОУ 20474912) 7 086  (сім тисяч вісімдесят шість) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 675 (шість тисяч двісті дві) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

 
Головуючий                                                                               Т.О. Невідома

Судді                                                                                           В. А. Нежура

 
                                                                                                      С. В. Кулікова