ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
20 лютого 2024 року
м. Харків
справа № 638/7041/23
провадження № 22-ц/818/339/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
за апеляційноюскаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2023 року, постановлене суддею Подус Г.С.
в с т а н о в и в :
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики у загальному розмірі 139042922,78 грн.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 березня 2023 року відкрито провадження у справі.
25.10.2023 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд накласти арешт на грошові кошти та банківські вклади ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; накласти арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно, зареєстроване ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна належного ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що наведені заявником обставини дають підстав вважати, що існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вказує, що надано докази для необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ціна позову становить 139042922,78 грн. зауважує, що отримати відомості про наявні у відповідачів рахунки у Банках є неможливим, оскільки такі данні становлять банківську таємницю. Суд першої інстанції не надав оцінки наявним в матеріалах справи доказам та безпідставно відмовив у забезпеченні позову.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала жодної інформації про розмір грошових коштів, які перебувають на рахунках відповідачів, також не надано жодної інформації, яким рухомим чи нерухомим майном володіють відповідачі, вартість такого майна, що в свою чергу позбавляє суд можливості оцінити співмірність заявленим вимогам та вимогам заяви про забезпечення позову.
Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Отже вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.
Звертаючись до суду із позовом, позивачка посилалась на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконали своїх зобов`язань з повернення ОСОБА_1 позичених у неї коштів. 
Тому з метою задоволення своїх вимог ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса як державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за нею права власності на предмет іпотеки. 22.10.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .
В результаті ОСОБА_1 вважала всі свої вимоги за договором позики від 24.12.2015 року задоволеними в позасудовому порядку шляхом набуття нею права власності на предмет іпотеки і будь-які інші свої вимоги щодо виконання відповідачами основного зобов`язання – в силу норми ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку». 
Рішенням від 08.04.2021 року по справі №638/16768/19 Дзержинський районний суд м. Харкова позов АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину- задовольнити, та застосувати наслідки недійсності нікчемного іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом скасування державної реєстрації права власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та реєстрації права власності на неї за ОСОБА_2 . 
Постановою Харківського апеляційного суду від 21.12.2021 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.04.2021 року залишено без змін. 
Таким чином ОСОБА_1 не набула права власності на заставлену в іпотеку квартиру, - і отже, не задовольнила свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.
У зв`язку з чим 04.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики, у загальному розмірі 139042922,78 грн.
Як на підставу вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилалась на те, що ціна позову є дуже великою, квартира заставлена в іпотеку перейшла у власність банку, у разі відчуження відповідачами іншого належного їм майна, це може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення по справі у випадку задоволення позовних вимог.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, - колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову.
Колегія суддів вважає за необхідне забезпечити позов, шляхом заборони відчуження нерухомого майна, зареєстрованого на праві власності за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах позовних вимог.
Такі заходи забезпечення позову є достатніми для забезпечення виконання рішення суду у майбутньому.
Підстав для накладення арешту на рахунки відповідачів судова колегія не вбачає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що співмірним, необхідним і достатнім заходом забезпечення позову у спірних правовідносинах є вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачам. В іншій частині заява задоволенню не підлягає. 
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява  ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. 4 ч.1ст.376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2023 року – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, яке належить на праві власності та зареєстроване за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_2 ) в межах заявлених позовних вимог в сумі 139042922,78 грн до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
В іншій частині у задоволенні заяви – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна

Судді:                                                                Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова
Повний текст судового рішення виготовлено 21.02.2024 року.