ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2411/23                Головуючий суддя І інстанції Барабанова В. В.
Провадження № 33/818/141/24        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2024 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
за участі захисника        - Мельніка Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мельніка Р.В. на постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -
у с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановлено, що 25 травня 2023 року об 11-05 год. за адресою: Харківська обл., Куп`янський р-н, с. Ківшарівка, мкр-н, біля буд. 55, водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна річ. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння огляду на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку та в закладі охорони здоров`я, відмовився. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, та закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Вказує, що рішення у справі було прийнято 12.09.2023 року, а повний текст оприлюднено 19.09.2023 року.
Справа розглядалася за відсутності сторін.
У зв`язку з військовим станом ускладнюється робота судів, а тому повний текст так і не було отримано.
Таким чином, вважає, що строк був пропущений не з його вини.

Свої вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відеозапис не є безперервним.
Крім того, про здійснення відеозапису працівники поліції не повідомили, належним чином права не роз`яснили.
       Також стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, в протоколі зазначив про свою незгоду з підозрою працівника поліції.
       Апелянт також зазначив, що йому незрозуміло в чому саме обвинувачується водій – у керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи у тому що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не зазначено)

Апелянт довів поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому належить задовольнити клопотання захисника та поновити строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника Мельніка Р.В., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 2) працівником поліції зазначено, що 25 травня 2023 року об 11-05 год. за адресою: Харківська обл., Куп`янський р-н, с. Ківшарівка, мкр-н, біля буд. 55, водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна річ. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння огляду на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку та в закладі охорони здоров`я, відмовився.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідка було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.
Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»
На аркуші 5 міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння.
Таким чином поліцейський діяв в межах закону.
З відеозапису з нагрудних камер поліцейських (а. с. 4), чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager», також відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
Також з відеозапису не вбачається жодних заперечень водія з приводу того що саме він керував транспортним засобом.
Крім того, поліцейським були роз`яснені всі передбачені законом права, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження будь якого огляду, ціллю якого було з`ясування чи не знаходився водій в стані алкогольного сп`яніння, ознаки якого чітко вбачаються з відеозапису.
В протоколі про адміністративне правопорушення також відсутні будь які заперечення водія, ані щодо дій працівників поліції ані щодо обставин справи.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо ознак недопустимості відеозапису, який наявний в матеріалах справи не приймаються судом, оскільки відеозапис наявний в матеріалах справи, він відтворюється, є звук, на відео знаходиться водій ОСОБА_1 і працівник поліції.
Вказані обставини ніхто не оспорює, а тому відеозапис приймається судом як доказ.
Що стосується посилання у апеляційній скарзі на наявність суперечностей в чому саме обвинувачується ОСОБА_1 – у у керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи у тому що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не зазначено), апеляційний суд вказує наступне.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна річ. 
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння огляду на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку та в закладі охорони здоров`я, відмовився.
Аналогічні обставини встановлені судом першої інстанції.
На відеозаписі також вбачається саме з`ясування обставин алкогольного сп`яніння водія.
Таким чином такі доводи захисника є необгрунтованими та відкидаються судом. 
Решта доводів захисника апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Крім того, апеляційний суд наголошує, ціль накладення будь якого стягнення, полягає у вихованні громадян та у запобіганні вчиненню ними нових правопорушень.
Правила дорожнього руху забезпечують безпеку громадян і їх порушення може призвести до тяжких наслідків. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання адвоката Мельніка Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельніка Р.В. – залишити без задоволення.
Постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева