ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 січня 2024 року           справа №200/3317/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача – Євдокімова Олексія Миколайовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 р. у справі № 200/3317/23 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                              У С Т А Н О В И В:   

В липні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач), звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1) , в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача 1 щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 26.06.2023, а не з 02.03.2023; зобов`язати відповідача 1 змінити дату призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 26.06.2023 на дату призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 02.06.2023 з проведенням відповідного перерахунку пенсії за період з 02.03.2023 по 26.06.2023 та виплати різницю.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.06.2023 звернувся до УПФ із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, відповідач перевів позивача на пенсію по втраті годувальника з дня звернення за переведенням.
На думку позивача, відповідач 1 протиправно перевів його на пенсію по втраті годувальника з дня звернення, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 р. у справі № 200/3317/23 в задоволенні позову – відмовлено.                                                       Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.   
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.      
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, вид пенсії: у зв`язку з втратою годувальника. 
Судом встановлено та не заперечується сторонами у даній справі, що по 25.06.2023 позивачка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
26.06.2023 позивач звернулась до відповідача 1 із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть від 01.03.2023 серія НОМЕР_1 ).
Заяву від 26.06.2023 було розглянуто, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та рішенням  №914550149947 від 05.07.2023 позивачку переведено з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з дня звернення 26.06.2023.
Позивач оскаржує вищевказані дії відповідача, як такі, що вчинені із порушенням чинного законодавства та порушують її конституційні права.
До матеріалів справи також було додано:
Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.05.2023 у справі 226/643/23 (дата набрання законної сили: 23.06.2023) з якого встановлено наступне:
“Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якого зазначила, що 31.03.1979 між нею “ ОСОБА_3 ” (у свідоцтві про шлюб зазначено російською мовою) та “ ОСОБА_2 ” (у свідоцтві про шлюб зазначено російською мовою) було зареєстровано шлюб, у зв`язку з чим вона змінила своє дошлюбне прізвище “ ОСОБА_4 ” на прізвище чоловіка “ ОСОБА_5 ”. Під час обміну паспортів радянського зразку на паспорти громадянина України в 2001 році вона та її чоловік отримали паспорти громадян України, які оформлені українською мовою. У цих паспортах їх прізвища російською мовою вказані однаково “ ОСОБА_5 ” як і в свідоцтві про шлюб, але під час перекладу прізвища з російської мови на українську її прізвище українською вказане “ ОСОБА_6 ”, а чоловіка “ ОСОБА_5 ”. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер у віці 65 років. Після смерті чоловіка в березні 2023 року вона звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з приводу оформлення пенсії по втраті годувальника, але листом Головного управління ПФУ в Донецькій області від 13.04.2023 через невідповідність облікових даних було прийнято рішення про відмову в перерахунку їй пенсії. Оскільки різне написання прізвищ внаслідок неправильного їх перекладу з російської на українську мову позбавляє її право на отримання пенсії по втраті годувальника, з метою реалізації її права на перехід на інший вид пенсії заявник просить суд установити факт, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 .
Заявник ОСОБА_1 в судовому засідання підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, додавши, що з ОСОБА_2 вона прожила в зареєстрованому шлюбі 43 роки, мешкаючи за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_7 , 1979 року народження, та донька ОСОБА_8 , 1987 року народження. 
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.04.2023 ОСОБА_1 відмовлено в переході на пенсію по втраті годувальника, оскільки в свідоцтві про шлюб у графі “чоловік” зазначено “ ОСОБА_2 ”, тоді як в свідоцтві про смерть померлого годувальника зазначено “ ОСОБА_2 ”, що не надає можливості засвідчити родинні стосунки між заявником і померлим годувальником.”
Також відповідачу 2 було додано заяву про призначення пенсії позивачу по втраті годувальника за померлого чоловіка за матеріалами електронної пенсійної справи від 07.03.2023.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон № 1058- ІV).
Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2 ст.32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Згідно з ч.2 ст.36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
В ч. 3 ст.36 Закону № 1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Згідно з ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд зазначає, що підставою для вчинення дій, спрямованих, зокрема, на переведення з одного виду пенсії на інший, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
З матеріалів справи слідує, що 07.03.2023 позивач вперше звернулася до ПФУ з заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до листа відповідача 1 від 13.04.2023 позивачу відмовлено в переході на пенсію по втраті годувальника, оскільки в свідоцтві про шлюб у графі “чоловік” зазначено “ ОСОБА_2 ”, тоді як в свідоцтві про смерть померлого годувальника зазначено “ ОСОБА_2 ”, що не надає можливості засвідчити родинні стосунки між заявником і померлим годувальником.
Вказане рішення позивачем не оскаржене в адміністративному та судовому порядку, а тому є чинним на момент розгляду справи. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
За повторною заявою позивача від 26.06.2023 про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, до якої остання долучила рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.05.2023 у справі 226/643/23 про встановлення факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останню переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дати звернення, тобто з 26.06.2023, що відповідає вимогам ч.3 ст. 45 Закону №1058-IV.
У позовній заяві представник позивача зазначає, що рішенням міського суду підтверджено факт родинних стосунків між позивачем і померлим годувальником, і зазначене рішення вона подала в межах 12 місяців з дня смерті годувальника, а тому має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника.
Однак такі доводи позивача суд відхиляє, оскільки при первинному зверненні із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника такий документ пенсійному органу не був поданий.
Оскільки факт перебування позивача на утриманні померлого чоловіка відповідно до вимог пункту 2.11 Порядку №22-1 підтверджений разом із поданою заявою від 26.06.2023, тому остання правомірно переведена з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника саме з дати звернення, тобто з 26.06.2023, і підстави для переведення на вказаний вид пенсії з дня, наступного за днем смерті годувальника, відсутні.
Суд зауважує, що в даному випадку не застосовуються приписи Закону № 1058-ІV відносно того, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, оскільки позивач отримував власну пенсію за віком та у даній справі відбулось не призначення пенсії, а перехід з одного виду на інший.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2022 у справі №0308/3028/12, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч.5 ст. 242 КАС України).
Ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу представника позивача – Євдокімова Олексія Миколайовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 р. у справі № 200/3317/23 - залишити без задоволення.                                                                                                        Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 р. у справі № 200/3317/23 - залишити без змін.                                                                                                 
Повне судове рішення складено 25 січня 2024 року.       
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     І.В. Геращенко

                                                                                                               І.В. Сіваченко