Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 р. 	Справа № 520/19823/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2023, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі № 520/19823/23
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії          ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо відмови у призначенні та виплаті з 01.07.2021, щомісячної доплати до пенсії передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від       14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», які були вчинені під час перерахунку йому пенсії з 01.12.2019 згідно з довідкою Державної установи "Територіальне медичне об`єднанням МВС України по Харківській області"від 30.06.2021 за № 100/23126;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 01.07.2023, щомісячну доплату до пенсії передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», у розмірі 2000,00;
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо обмеження виплати пенсії за період з 01.12.2019р. з обмеженням її максимальним розміром у тому числі зменшення розміру пенсії за березень 2023 року з суми 23 453,47 грн до суми 20 930,00 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 01.12.2019 по теперішній час щомісячну пенсію без обмеження її суми максимальним розміром, зі збереженням розміру усіх складових частин, розрахованих виходячи з 88 % грошового забезпечення по відповідній посаді в поліїції згідно з довідкою Державної установи "Територіальне медичне об`єднанням МВС України по Харківській області" від 30.06.2021 за № 100/23126, здійснивши виплати з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо відмови ОСОБА_1   у нарахуванні та виплати доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.10.2022, щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 536,5 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що оскільки правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 є втрата чинності з 20 грудня 2016 року положення ч. 7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у період з 01.12.2019 по теперішній час у законодавстві України відсутнє будь-яке обмеження пенсії позивача будь-яким "максимальним розміром", у тому числі й розміром у десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб і позивач має право не тільки на отримання своєї пенсії без будь-яких її обмежень максимальним розміром, але (у тому числі) і відповідних сум індексації пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023 згідно з постановами КМУ від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168. Позивачем до матеріалів справи були надані відповідні докази того, що з урахуванням указаної індексації пенсії позивача її розмір станом на 01.03.2023 складає 23453,47 грн, але виплата щомісячної пенсії на теперішній час здійснюється відповідачем позивачу з обмеженням максимальним розміром в сумі 20930,00 грн. 
Просить звернути увагу, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказам по справі, зокрема протоколам перерахунку пенсії наданих до позову (як додатоки №16, №17,№18,№19,№20) та довідки відповідача, з яких, як вказує позивач, вбачається порушення його прав в оскаржуваній частині.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як установлено судовим розглядом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 по справі №520/12042/19, зокрема, зобов`язано  здійснити з 01.01.2016 перерахунок розміру пенсії із збереженням показника 88% грошового утримання та провести виплату різниці між раніше перерахованим розміром пенсії та розміром пенсії, перерахованим на підставі даного рішення суду, що виникла з 01.01.2016р. з проведенням нарахувань згідно Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001. (Вказане рішення набрало законної сили 06.03.2020).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №520/323/22, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року, відповідно до ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015року № 988, у розмірі 88% грошового забезпечення, згідно довідки 100/23126 № 33/41-1409 від 30.06.2021 року про розмір грошового забезпечення, наданою Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з урахуванням проведених виплат (а.с 17-22). (Вказане рішення набрало законної сили 03.07.2022).
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 по справі №520/12042/19 проведено перерахунок пенсії позивачу у розмірі 88% грошового забезпечення з 01.01.2016.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №520/323/22 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" № 100/23126 № 33/41-1409 від 30.06.2021, з 01.12.2019 року.
З протоколу перерахунку пенсії позивача вбачається, що останньому перераховано пенсію з 01.12.2019 основний розмір якої склав- 88% грошового забезпечення. Підсумок пенсії (з надбавками): 19257,43 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії 16380,00 грн (а.с.37).
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачу нараховано індексацію відповідно до протоколів перерахунку пенсії:
- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01.03.2022 в сумі 1082,64 грн (а.с. 28). 
- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з 01.03.2023 в сумі 1500,00 грн (а.с. 41). 
Тобто, позивачу розраховано індексацію відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №118 та №168, проте, як вбачається із зазначених вище протоколів, остаточний розмір пенсії визначений без урахування такої індексації.
Також, на письмовий інформаційний запит позивача від 02.06.2023 (а.с. 42) про причини відсутності доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн. згідно з постановою КМУ від 14.07.2021 № 713 відповідач листом від 13.03.2023 № 2000-0203-8/77730 було надано відповідь про те, що оскільки після виконання відповідачем судових рішень у справах № 520/12042/19 та № 520/323/22 розмір пенсії позивача з і 1.12.2019 збільшився на суму понад 2000,00 грн, останній втратив право на отримання такої доплати.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо обмеження розміру його пенсії, не виплати індексації та не встановленні доплати до пенсії звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо відмови ОСОБА_1   у нарахуванні та виплати доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язав відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.10.2022, щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.
В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується ані позивачем, ані відповідачем, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні виплати пенсії позивачу максимальним розміром за період з 01.12.2019 по теперішній час, у тому числі зменшення виплат сум індексації пенсії згідно з постановами КМУ від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 № 168  та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати з 01.12.2019 по теперішній час щомісячну пенсію без обмеження її суми максимальним розміром, зі збереженням розміру усіх складових частин, розрахованих виходячи з 88% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції згідно з довідкою Державної установи "Територіальне медичне об`єднанням МВС України по Харківській області" від 30.06.2021р. за №100/23126, суд виходить з наступного., суд першої інстанції виходив з того, що відсутність звернення позивача до відповідача із заявою щодо поновлення із заявою щодо поновлення його права на проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, свідчить про відсутність доказів порушеного права.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Щодо обмеження розміру пенсії позивача при перерахунку пенсії з 01.12.2019, колегія суддів зазначає наступне.
Механізм обчислення пенсій особам відповідно до Закону №2262-ХІІ здійснюється відповідно до статті 43 вказаного Закону, до якої неодноразово вносились зміни.
Зокрема, відповідно до Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" викладено частину 5 статті 43 Закону №2262-ХІІ в наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".
В той же час, пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону установлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Законом України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №911-VIII) частину п`яту статті 43 Закону №2262-ХІІ доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".
Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії, а саме щодо обмеження максимального розміру пенсій в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 розміром 10740 гривень, застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
Відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України від 12.04.2016 №1080-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей" статтю 43 Закону №2262-ХІІ після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Свої висновки Конституційний Суд України обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Отже, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ зі змінами, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто, з 20.12.2016.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17.
Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри "у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Таким чином, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, в редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, передбачає, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
При цьому, Законом №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, норми частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ не відновлені, хоча й були фактично внесені зміни стосовно продовження періоду тимчасового обмеження максимального розміру пенсії.
Крім того, суд зауважує, що передбачені статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" обмеження пенсій максимальним розміром, що не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, введені в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності в даній частині з 01.10.2011.
Відповідно до Закону №3668-VI, в редакції Закону №911-VIII, було визначено, що максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону №2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Надаючи тлумачення наведеним нормам Закону №3668-VI, статті 43 Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 справа №400/2085/19 вказав, що положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.
За висновком Верховного Суду, оскільки норми Закону №3668-VI та Закону №2262-XII неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, відповідні положення цих законів України "явно суперечать один одному".
Аналізуючи рішення Європейського суду з прав людини в справі "Щокін проти України" від 14.10.2010, заяви №23759/03 та №37943/06, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 06.11.2018 у справі №812/292/18 та від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 щодо необхідності трактування норм законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, на користь особи, Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 справа №400/2085/19 висловив правову позицію, за якою застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI, тому обмеження органом Пенсійного фонду України максимального розміру пенсії особі, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.
Як установлено судом, позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію на підставі Закону №2262-ХІІ.
Суд зауважує, що ним розглядалась аналогічна категорія спорів щодо обмеження розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ. При цьому застосовувалась постанова Верховного Суду в складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 24.06.2020 справа №580/234/19, що слугувало підставою для застосування у подібних спірних відносинах положень Закону №3668-VI. Оскільки Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 по справі №400/2085/19 дійшов висновку про незастосовність Закону №3668-VІ в частині обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ у відповідний період, суддею вирішено застосувати у спірному випадку такі правові висновки Верховного Суду.
З протоколу про перерахунок пенсії позивача за пенсійною справою вбачається, що позивачу призначено пенсію у розмірі 88 % грошового забезпечення.
Згідно з протоколами розрахунку пенсії вбачається, що основний розмір пенсії  88 % грошового забезпечення у розмірі 19257,43 гривень починаючи з 01.12.2019. Водночас, сума пенсії, яка підлягає виплаті позивачу вказана 16380.00 гривень (з урахуванням максимального розміру пенсії) (а.с. 37).
Таким чином, відповідач з 01.12.2019 здійснив перерахунок пенсії на виконання рішення суду по справі №520/323/22, однак обмежив розмір пенсії до виплати.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 КАС України).
Як наслідок, суд для належного захисту прав позивача вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмеження пенсії позивача з 01.12.2019 її максимальним розміром, а тому необхідно зобов`язати відповідача виплатити з 01.12.2019 позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром.
Щодо виплати індексації пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
16.02.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 118 встановлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до ст.ст.13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Щодо наявності у пункті 2 Постанови №118 положення про підвищення пенсій з 01.03.2022 року «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом».
Колегія суддів зазначає, що у спірних відносинах наведене положення Постанови №118 суперечить приписам Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, які є спеціальними та підлягають застосуванню відповідачем, а відповідачем протиправно обмежено максимальним розміром належну позивачу пенсію.
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня    2022 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Відповідач не здійснив підвищення пенсії позивачу на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з тих підстав, що розмір пенсії позивача, обчислений на виконання рішення суду, перевищує максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону № 2262.
Отже, колегія суддів зазначає, що бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації з 01.03.2022, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з урахуванням індексації з 01.03.2023, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» є протиправними.
Вимоги позивача в частині зобов`язати відповідача виплачувати позивачу пенсію стилістично неправильно сформовані (дієслово "виплачувати" у формі майбутнього часу), тому, на думку колегії, замість таких вимог необхідно зобов`язати відповідача виплатити пенсію.
Щодо позовної вимоги в частині зобов`язати відповідача виплачувати позивачу пенсію «по теперішній час», на думку колегії, матеріали справи не містять доказів існуванні наміру відповідача  припинити виплату пенсії позивача, а отже вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 88% грошового забезпечення без застосування обмеження її максимальним (граничним) розміром з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 з урахуванням проведеної індексації пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з 01.03.2023 з урахуванням проведеної індексації пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" № 168 від 24.02.2023 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відсутність звернення позивача або його представника до відповідача із заявою щодо поновлення його права на проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В контексті розгляду цієї справи  підставою звернення до суду слугувала та обставина, що відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі №520/323/22 здійснено перерахунок пенсії позивача, але її виплату обмежено максимальним розміром.
Тобто, в даному випадку від позивача не вимагалося подання заяви про перерахунок пенсії, в той час як позивач в судовому порядку оскаржує дії відповідача по не виплаті в односторонньому порядку нарахованих сум пенсії. 
Сам факт того, що відповідач після надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі не усунув стверджувані позивачем в позовній заяві порушення його прав свідчить про наявність спору між сторонами та в такому випадку з огляду на приписи  статті 77 КАС України доказувати правомірність свого рішення про припинення нарахування  та виплати щомісячної доплати до пенсії покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, який, як суб`єкт владних повноважень,  до речі такий обов`язок проігнорував.
Отже,  спірні правовідносини виникли з моменту обмеження пенсії максимальним розміром під час здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 у справі №520/323/22 та звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії можливо як спосіб  досудового регулювання спору, який не є обов`язковим. В свою чергу, відсутність звернення позивача до відповідача із відповідною заявою не може бути єдиною підставою відмови в задоволенні позову, як помилково зазначив суд першої інстанції.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема,   неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи статті 43 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 118 та 168, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в окремій частині позовних вимог з прийняттям нової про часткове задоволення вимог позову.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 по справі № 520/19833/23 слід залишити без змін.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до квитанцій від 09.10.2023 за подання апеляційної скарги позивач сплатив 1639 гривень.
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у розмірі суми 819 грн. 50 коп.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 по справі № 520/19823/23 - скасувати в частині відмови в задоволенні вимог позову про виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 в розмірі 88% грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" № 100/23126 від 30.06.2021 без застосування обмеження її максимальним (граничним) розміром з урахуванням раніше виплачених сум та про нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1    з 01.03.2022 з урахуванням проведеної індексації пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з 01.03.2023 з урахуванням проведеної індексації пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" № 168 від 24.02.2023 без обмеження пенсії максимальним розміром з врахуванням раніше виплачених сум.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром після її перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №520/323/22.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії  в розмірі 88% грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" № 100/23126 від 30.06.2021 без застосування обмеження її максимальним (граничним) розміром з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 з урахуванням проведеної індексації пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з 01.03.2023 згідно   з Постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" № 168 від 24.02.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 з урахуванням проведеної індексації пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з 01.03.2023 з урахуванням проведеної індексації пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" № 168 від 24.02.2023 без обмеження пенсії максимальним розміром з врахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 по справі № 520/19823/23 залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 50 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко