ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 336/11019/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Темченко Є.П. 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро  апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті  
на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя  від  15.12.2023, (суддя суду першої інстанції Савеленко О.А.), прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №336/11019/23   за позовом   ОСОБА_1 до  Державної служби України з безпеки на транспорті   про визнання протиправним та скасування постанову у справі про адміністративне правопорушення,
У С Т А Н О В И В :
          19.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі АА №00011751 від 17.07.2023 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне провадження у справі. 
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що відповідач не врахував категорію та тип транспортного засобу та причепу, що призвело до хибного обрахування нормативно-допустимих показників вагових параметрів. Відповідач обрахував нормативно допустиме навантаження 40 т, в той час як мав би обрахувати як 42т. Відповідач не зазначив в оскаржуваній постанові відомості про причеп, що унеможливлює здійснення конкретного обрахування нормативно дозволеної маси. Позивач наголошує, що в його діях відсутні як об`єктивна так і суб`єктивна сторони правопорушення, адже вагові параметри при перевезенні вантажу ним дотримані.
          Шевченківський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 15.12.2023 задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнав протиправною та скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі АА №00011751 від 17.07.2023 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрив справу про адміністративне провадження у справі. 
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем переобладнано напівпричіп-платформу  марки KOEGEL SN 24, днз НОМЕР_1 – для перевезення контейнерів сипків вантажів (зернових культур). При цьому, відомості щодо переобладнання вказаного напівпричіпу для перевезення змінних кузовів в свідоцтві про реєстрацію відсутні.  Відповідач зазначає, що відповідно до фотоматеріалів автомобіль позивача не був промаркований належним чином, відтак відсутні підстави вважати, що здійснювалось саме контейнерне перевезення. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга   підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.07.2023 старшим інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. ухвалена постанова по справі ро адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №000711751 від 17.07.2023.
          Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.525% (2.21 т.)  при дозволеній фактичній масі 40 т, відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі  8  500 грн.
          Не погодившись із постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі. 
          Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправильно визначені граничні вагові параметри транспортного засобу, а саме не враховано, що перевезення здійснювалось контейнером, тому дозволена маса становить не 40 а 42 тони.
          Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відпровідно до ч.2     ст.132-1 КУпАП    за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
          Статтею 33 Закону України “Про автомобільні дороги” передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
          Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджено      постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174      (в редакції     постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 року № 623).
В обґрунтування власної позиції позивачем було зазначено, що для його ТЗ дозволяється перевезення вантажів автомобільними дорогами, у разі навантаження фактичною масою до 42 тон, оскільки ТЗ є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи та зазначає, що виокремлення в    п.22.5 Правил дорожнього руху    законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).
Так, Розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених    наказом Мінтранса України від 14.10.1997 №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.
Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.
Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.
Суд зазначає, що вказані Правила у розділі 19 (Правила перевезень продукції сільського господарства) передбачають правила перевезень зернових вантажів, за якими (п.19.1.1) зерно (яке є сипучим вантажем) перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.
З матеріалів справи вбачається перевезення бортовими або самоскидним рухомим складом та без застосування універсального контейнера в розумінні вказаних Правил (іншого позивачем доведено не було), в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою понад 40 т.
Крім того, як слушно зазначає відповідач в особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки KOEGEL SN 24, днз НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , зазначені відомості щодо переобладнання у 2022 році в напівпричіп -платформу – для перевезення контейнерів сипких вантажів (зернових культур).
          При цьому відомості щодо переобладнання вказаного напівпричіпу для перевезення змінного кузова в особливих відмітках відсутні.
          Позивачем до суду було надано копію технічного паспорта виробника на контейнер К60 з пристроєм для самовивантаження (надано 2 та 3 сторінки) також надано копію сертифіката відповідності.
          Однак, надані позивачем копії документів не є належними  доказами позиції позивача, адже технічний паспорт та сертифікат відповідності виробника не підтверджують те, що саме такий транспортний засіб був використаний позивачем під час перевезення, більше того, що вказане перевезення є контейнерним в розумінні Закону з урахуванням виду вантажу, маркування, а також дотримання інших вимог законодавства. 
          Таким чином, відповідач не при обрахуванні фактичної маси транспортного засобу під час перевезення правильно визначив граничну масу навантаження (40 тонн замість 42 тонни) та відповідно правильно вирахував похибку маси вантажоперевезення. 
          Відповідач обгрунтовано зазначає, що матеріалами фотофіксації не підтверджено відповідного маркування транспортного засобу, яке давало б можливість встановити, що відповідний транспортний засіб є контейнеровозом та він використовувався за призначенням під час перевезення вантажу. 
          Отже, з огляду на викладені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
          Керуючись ст. 243, 308, 310,  315, 317, 321, 325 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті – задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя  від  15.12.2023 в адміністративній справі № 336/11019/23 – скасувати та прийняти нову постанову.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук