ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
24 січня 2024 року
м. Харків
справа № 634/268/23
провадження № 22-ц/818/205/24
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря - Носової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Олена Віталіївна, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації такого права, за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Давиденко Олени Віталіївни на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 06 вересня 2023 року, постановлене суддею Зимовським О.С.
В С Т А Н О В И В :
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Олена Віталіївна, ОСОБА_3 , в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: р.№ НОМЕР_1 , бланк НСТ 375412, видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію такого права.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що вона з 09.09.2008 року перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті була відкрита спадкова справа №172/2021. До складу спадщини увійшов житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав померлому ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим № 1139 в реєстрову книгу під №9.
Вказану спадщину прийняли спадкоємці за законом першої черги, а саме вона, ОСОБА_1 , як законна дружина свого померлого чоловіка, та ОСОБА_3 - донька померлого ОСОБА_2 , від попереднього шлюбу.
13.02.2023 року приватний нотаріус Красноградського нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видала їй, ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку вищенаведеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснила державну реєстрацію (підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 66380810 від 13.03.2023 року о 10:02:23).
Того ж дня, 13.02.2023 року приватний нотаріус Красноградського нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видала доньці від попереднього шлюбу померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку вищенаведеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснила державну реєстрацію.
На іншу частину вищенаведеного житлового будинку приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. 13.02.2023 року було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 , колишній дружині померлого ОСОБА_2 , та було здійснено державну реєстрацію права (підстава: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року о 10:02:23).
Приватний нотаріус Давиденко О.В. при видачі колишній дружині померлого ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на частину вищевказаного житлового будинку виходила з того, що даний житловий будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя і колишня дружина померлого має право на частину у такому майні.
Таким чином, частина вищенаведеного житлового будинку не увійшла до складу спадкової маси, внаслідок видачі нотаріусом відповідачу, ОСОБА_2 , оскаржуваного свідоцтва про право власності, з чим позивач категорично не погоджується.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 , звертаючись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частину вищенаведеного житлового будинку, посилаючись, що даний будинок є спільною сумісною власністю з померлим ОСОБА_2 , ввела в оману нотаріуса та приховала той факт, що питання щодо розподілу спільно сумісного майна з померлим вже було вирішено в судовому порядку і за свою частку в спільному сумісному майні, до якого безпосередньо входить і житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 отримала від померлого ОСОБА_2 відповідну грошову суму.
Так у 2005 року колишня дружина померлого ОСОБА_2 зверталася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовною заявою про відновлення порушеного права (розподіл спільного сумісного майна), посилаючись на те, що з померлим ОСОБА_2 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1984 року та на праві спільної сумісної власності їм належить майно набуте у шлюбі: автомобіль та два житлових будинки за адресою: АДРЕСА_1 . В попередньому судовому засіданні сторони, ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_2 , подали до суду спільну заяву і укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. З умовами мирової угоди ОСОБА_2 відмовляється від своїх позовних вимог, а померлий ОСОБА_2 виплачує останній погоджену вартість частини будинку (грошову компенсацію частки ОСОБА_2 власності будинку) в сумі еквівалентній 3000 (три тисячі) доларів США, у наступні строки:
-1000 (одна тисяча) доларів США проводиться у строк до 01.06.2006 року;
-600 (шістсот) доларів США проводиться в строк до 01.11.2006 року;
-1000 (одна тисяча) доларів США до 01.06.2007 року;
-400 (чотириста) доларів США проводиться в строк до 01.11.2007 року.
Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року, справа №2-383/05, було затверджено вище вказану мирову угоду між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , провадження по даній справі було закрите, ухвала суду набрала законної сили 27.09.2005 року.
Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року, по справі №2-383/05, померлий ОСОБА_2 виконав та виплатив ОСОБА_2 грошову компенсацію у строки, які були передбачені мировою угодою, що підтверджується власноручно написаними розписками ОСОБА_2 про отримання коштів. Під час кожної передачі грошових коштів ОСОБА_2 були присутні свідки, які також засвідчували даний факт своїми підписами у розписках. Тому питання розподілу спільного сумісного майна між померлим ОСОБА_2 та його колишньою дружиною вже вирішене, остання отримала грошову компенсацію за свою частку в такому майні, а тому статус спільної сумісної власності припинився, а померлий ОСОБА_2 став одноосібним повноправним власником житлового будинку, але ОСОБА_2 приховала це від нотаріуса з корисливих мотивів, що призвело до видачі ОСОБА_2 недійсного свідоцтва про право власності.
На неодноразові звернення до ОСОБА_2 з приводу врегулювання спору, остання не реагує, заперечує та наголошує, що має право на 1/2 частину сумісного майна та наполягала на видачі їй відповідного свідоцтва.
Позивач вважає, що свідоцтво про право власності видане приватним нотаріусом Третяк С.В. саме по собі не є угодою чи договором, а лише посвідчує право власності, у зв`язку з чим позивач не має іншого способу захисту свого порушеного права, окрім визнання даного свідоцтва недійсним, що узгоджується з положеннями п. 4 ч. 2 ст.16 ЦК України, відповідно до якого одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення, а визнання свідоцтва недійсним веде до відновлення становища, яке існувало до його видачі з подальшим внесенням змін до свідоцтв про право на спадщину.
Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 06 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право власності (зареєстрованого в реєстрі за №160, бланк НСТ 375412) видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 та належав померлому ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим №1139 в реєстрову книгу під №9. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 536 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі приватний нотаріус Давиденко О.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заява на видачу свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом заявниками,  ОСОБА_2 , яка діяла за себе і від імені ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , прочитана, схвалена, зміст їм був зрозумілий, особисто ними підписана і ніяких заперечень під час звернення до нотаріуса за видачею зазначених свідоцтв не надходило.  Вказує, що доказів виконання мирової угоди, яка була укладена та підписана між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , затвердженої ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року та/або доказів її пред`явлення у зв`язку із цим для примусового виконання, матеріали справи не містять. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , стверджує, що ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року по справі № 2- 383/05, якою було затверджено мирову угоду між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_2 щодо розподілу спільного сумісного майна, є не виконаною. Наголошує, що матеріали справи не містять документів, які б підтверджували право власності на житловий будинок, який належав померлому ОСОБА_4 в 2005 році (відсутні документи, які б підтверджували право власності на житловий будинок), право власності померлий набув 21.01.2008 році (свідоцтво про право власності , видане на підставі рішення виконкому Сахновщинської селищної ради від 27.11.2007 №496), тобто суд першої інстанції не з`ясував, за який саме житловий будинок з надвірними будівлями іде спір. У 2005 році відповідно відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно на померлого ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно не було зареєстровано. Зазначає, що відповідно до ст.27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного з вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та /або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальної дії, за вчиненням якої звернулася особа, про що свідчать підписані ними заяви.
Представник позивача надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що нотаріус посилається, що під час підписання заяви позивачем,  ОСОБА_1 , та відповідачем  ОСОБА_2 , жодних заперечень від вказаних осіб при видачі свідоцтв не надходило, що не відповідає дійсності. Зазначає, що   ОСОБА_1 , повідомляла нотаріуса про те, що відповідачка (колишня дружина померлого  ОСОБА_2 ) не має права на половину житлового будинку, так як між ними розподіл спільно сумісного майна вже відбувся, кошти за половину будинку відповідачу померлий  ОСОБА_2  виплатив. При цьому, відповідачка у приміщенні нотаріуса зазначений факт заперечувала. Тобто, відповідач не повідомила нотаріусу про відсутність у неї права на майно, подала неправдиву інформацію. Вказує, що нотаріус посилається на те, що доказів виконання мирової угоди, яка була укладена та підписана відповідачем, ОСОБА_2 , та ОСОБА_2 , затвердженої ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року та/або доказів пред`явлення у зв`язку з цим для примусового виконання матеріали справи не містять, відповідач, ОСОБА_2 , стверджує, що зазначена ухвала є не виконаною. Між тим, нотаріус під час розгляду даної справи участі не брала, написавши заяву про розгляд справи без її участі. Тому, нотаріус, зазначаючи, що матеріали справи не містять доказів виконання зазначеної ухвали суду, ігнорує докази, які знаходяться в матеріалах даної справи а саме розписки про отримання коштів та покази свідків. Щодо відсутності доказів пред`явлення ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року для примусового виконання підтверджується показаннями самої відповідачки, яка повідомила суду про те, що з 01.11.2007 року, а саме на протязі майже 14 років, жодних дій щодо примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди не здійснювала, що додатково підтверджує факт повного виконання мирової угоди. Таким чином, спір щодо розподілу спільно сумісного майна (житлового будинку АДРЕСА_1 ) між померлим гр. ОСОБА_4 та відповідачем, ОСОБА_2 , є вирішеним. 
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно  ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво видане Сахновщинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 23.12.2021 року (а.с.9)
13.02.2023 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частку його доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на 1/2 частку його дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка складається із: 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 та належала померлому ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 за реєстровим №1139 в реєстрову книгу під №9. Спадкова справа №172/2021. Зареєстровано в реєстрі за №162. (а.с.10).
Згідно копії свідоцтва про право власності виданого 13.02.2023 року та посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. вбачається, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно колишнього подружжя складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . (а.с.148).
Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В., спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є: на (одну другу) частку у спадщині його донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на (одну другу) частку у спадщині його дружина – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина на яку в указаних частках видане свідоцтво складається з (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку житлового будинку з надвірними будівлями видано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . (а.с.149-150)
Згідно заяви від 22.11.2022 року зареєстрованої по книзі реєстрації та обліку спадкових справ за №357, спадкова справа №172/2021 вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки, площею 5,2505 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер: 6324883500:01:000:0422, розташована на території ТГ Сахновщинської селищної ради Красноградського району харківської області (колишньої Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області), цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, спадкоємцями якого є: ОСОБА_3 , донька померлого, ОСОБА_1 , дружина померлого, в рівних частках кожна. ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності від 27.10.2022 року посвідченої Красногором О.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, та ОСОБА_1 просять видати свідоцтва про право на спадщину за законом по (одній другій) частині земельної ділянки. (а.с.120-129).
22.11.2022 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на (одну другу) частку та ОСОБА_1 на (одну другу) частку вищевказаної земельної ділянки (а.с.138-144)
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що зі спливом шести місяців із дня відкриття спадщини спадкоємець, діючи розумно, обачливо і добросовісно, має отримати свідоцтво про право на спадщину.
Обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно встановлено і у статті 1297 ЦК України.
Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.
Спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у ст. 1301 ЦК України виокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.
Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зазначено, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.
Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12 вересня 2005 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , за якою ОСОБА_2 відмовляється від позову про відновлення порушеного права власності та проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 виплачує ОСОБА_2 вартість частини будинку в сумі еквівалентній 3 тисячам доларів США, в такі строки:
- перша виплата суми еквівалентної 1 тисячі доларів США, проводиться в строк до 01 червня 2006 року;
-друга виплата суми, еквівалентної 600 доларів США, проводиться в строк до 01 листопада 2006 року;
-третя виплата суми, еквівалентної 1 тисячі доларів США, проводиться в строк до 01 червня 2007 року;
-четверта виплата суми, еквівалентної 400 доларів США, проводиться в строк до 01 листопада 2007 року.
ОСОБА_4 виплачує ОСОБА_2 до 01 березня 2006 року 750 грн., сплачених адвокату за надання юридичної допомоги. Провадження у справі №2-383/05 закрито. (а.с.21).
Ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року про затвердження мирової угоди по цивільній справі №2-383/05 не оскаржувалася сторонами, набрала законної сили 27.09.2005 року.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
Крім того, відповідно до ст 175 ЦПК України (в редакції чинній на момент укладення мирової угоди) передбачалося, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Згідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 1 (одну) тисячу доларів США, відповідно мирової угоди, яка проводиться в строк до 01.06.2006 року, та підписана свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.22).
Відповідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 02.11.2006 року 600 (шістсот) доларів США згідно мирової угоди, гроші отримала у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.23)
Згідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 13 травня 2007 року 1 (одну) тисячу доларів США, яка підписана свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.24).
Відповідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 31.10.2007 року 2000, 00 (дві тисячі) грн., яка підписана свідками ОСОБА_10 , та ОСОБА_12 (а.с. 25).
Згідно копії розписки від 02.03.2006 року посвідченої суддею Сахновщинського районного суду Харківської області Нестеренко О.С. в приміщенні Сахновщинського районного суду Харківської області ОСОБА_4 сплачено 750 грн. по мировій угоді за послуги адвоката. Гроші передані ОСОБА_13 (а.с.26).
Відповідач, заперечуючи проти позову зазначала, що грошові кошти за мировою угодою були виплачені їй не в повному обсязі, оскільки за розписками від 31.10.2007 року та від 13.05.2007 року ОСОБА_2 були отримані грошові кошти для оплати навчання у Вищому навчальному закладі їх спільної донки.
Між тим, такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Оплати, згідно розписок здійснені у строки та у сумах, визначених ухвалою суду.
Відповідач особисто рішення суду першої інстанції не оскаржувала, отже погодилась із встановленими судом обставинами.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції не з`ясував, який саме житловий будинок є предметом спору, оскільки мирова угода укладена 12.09.2005 року, а право власності на будинок АДРЕСА_1 у померлого ОСОБА_2 виникло згідно свідоцтва про право власності у 2008 році.
Такі доводи висновків суду не спростовують. Так, зі змісту ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 вересня 2005 року апеляційним судом встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу був придбаний будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Будівництво нового будинку за цією адресою було розпочате у 1994 році та проводилося до 2004 року.
Сам по собі той факт, що після закінчення будівництва свідоцтво про право власності на спірний будинок було видано лише у 2008 році після, закінчення реконструкції будинку висновків суду не спростовує, оскільки правовідносини між сторонами щодо права власності на це майно були врегульовані між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ще до видачі свідоцтва про право власності у 2008 році.
Позивач ОСОБА_1 вказує, що старий будинок за адресою: АДРЕСА_1 було знесено після закінчення будівництва нового будинку.
Зазначені доводи не спростовані, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за спірною адресою обліковується лише один житловий будинок, площею 121, 7 кв.м.
Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідач ОСОБА_2 втратила право на 1/2 частину спірного будинку з надвірними будівлями, як частку у праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки померлий ОСОБА_2 виплатив ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину будинку у строки передбачені в мировій угоді, що підтверджується розпискам, тому наявні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності (зареєстрованого в реєстрі за №160, бланк НСТ 375412) видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 .
Приватний нотаріус Давиденко О.В. звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного з вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та /або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальної дії, за вчиненням якої звернулася особа.
Між тим, у оскаржуваному рішенні не йдеться про те, що дії нотаріуса при видачі свідоцтва були неправомірними.
З матеріалів справи вбачається, що оспорюване свідоцтво було видане нотаріусом через неповну інформацію, яку сторони частково не довели до відома нотаріуса.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Давиденко Олени Віталіївни – залишити без задоволення.
Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 06 вересня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2024 року.

Головуючий –                                                                Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                О.В. Маміна

                                                                       О.Ю. Тичкова