ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 852/2а-1/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Бендес А.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року (суддя Прудник С.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 18.07.2022 року) у адміністративній справі №852/2а-1/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, суд -

в с т а н о в и в:
          У січні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (далі по тексту – відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» від 22.01.2019 року №87 в частині зносу гаража № НОМЕР_1 , який розташований в районі будинку АДРЕСА_1 .
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 року, позовні вимоги задоволено.
          Суди виходили з того, що гараж ОСОБА_1 побудований у 1994 році, має фундамент, ОСОБА_1 отримавши первісні дозвільні документи володіє гаражем відкрито та добросовісно; відкрито і безперервно користується земельною ділянкою протягом 25 років. До 22.01.2019 року виконком Дніпровської міської ради мав у розпорядженні відомості щодо володіння гаражем та тривалістю користування земельною ділянкою. Суди вважали, що виконком Дніпровської міської ради прийняв рішення без врахування цих обставин, не встановив, чи відноситься гараж до тимчасових споруд; демонтаж гаражу комунальним підприємством без згоди ОСОБА_1 , без вирішення спору у судовому порядку, порушує ст.41 Конституції України, яка визнає непорушним право власності та є незаснованим на законі втручанням у право на мирне володіння майном. Судами встановлено, що згідно ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами шляхом (перелік є вичерпним), зокрема подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою, внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів та Правил благоустрою території населеного пункту.
Постановою Верховного Суду від 13.04.2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2019 року скасовано, справу №852/2а-1/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У своїй постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. На підставі аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу. Суб`єкт владних повноважень має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою. Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю. В Акті комісійного обстеження об`єктів благоустрою від 28.11.2018 року №164 зазначено про те, що комісією виявлено саме тимчасові споруди. У цій справі суди попередніх інстанцій керувалися тим, що гараж позивачки побудований у 1994 році, має фундамент, отже позивач, отримавши первісні дозвільні документи володіє гаражем та добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 25 років. Верховний Суд наголошує, що посилаючись на приписи ст.41 Конституції України, а також положення Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди попередніх інстанцій достеменно не встановили, чи є спірний гараж капітальною спорудою, об`єктом нерухомого майна або ж тимчасовою спорудою з розбірних конструкцій.  Позивач посилається на технічний паспорт БТІ від 14.11.2018 року №39-а, в якому зазначено про наявність бетонного фундаменту, а також на те, що металеві стіни є цільнозвареними, з металу товщиною 8 мм. Верховний Суд посилаючись на постанову Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 283/240/18, в якій досліджувалося питання розмежування капітальної споруди та тимчасової споруди, а також нормативні вимоги щодо облаштування фундаменту, зазначив, що суди не дослідили того чи фундамент, улаштований позивачем, відповідає нормам ДБН, а також того чи цей фундамент нерозривно пов`язаний з гаражем, чи є вони однією капітальною спорудою або можливо розібрати металеву конструкцію, яка знаходиться на підвищенні і ця конструкція не втратить своєї цінності. Верховний Суд зазначив, що  від вирішення питання про те, чи належить спірний гараж до об`єктів будівництва або до тимчасових споруд, залежить порядок демонтажу такого гаража та правильне вирішення цього спору. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення суду є необґрунтованим, безпідставним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначала, що гараж нею був побудований у 1991 році та відповідно до рішення виконкому Кіровської районної ради народних депутатів від 16.12.1994 року №2477 було надано дозвіл на тимчасове користування землею під металевий гараж строком на три роки та відповідно до цього рішення головним архітектором Кіровського району гараж було занесено у схему розташування гаражу, згідно якої гараж було занесено у графічний матеріал на карту міста Дніпропетровська. Апелянт зазначала, що на протязі 28 років, вона мирно, добросовісно, відкрито, безперервно користувалася гаражем і земельною ділянкою під гаражем з мовчазної згоди відповідача і її право на використання гаражу і земельної ділянки не підвергалося сумніву. Апелянт зазначала, що 29.10.2018 року отримала припис, який був приклеєний на гараж про надання документів до КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, які вона 31.10.2018 року надала. Апелянт зазначила, що 05.02.2019 року її гараж було знесено, вважала, що відповідач підмінив рішення суду своїм власним рішенням про знесення гаражу, відповідач до знесення гаражу мав технічний паспорт на гараж № НОМЕР_2 від 14.11.2018 року та повинен був переконатися, що гараж є не пересувною спорудою. Апелянт зазначала, що припис про демонтаж гаража та акт комісійного обстеження від 28.11.2018 року їй не було вручено. Апелянт зазначала, що відповідно ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту,   перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Апелянт зазначала, що суб`єкт владних повноважень має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою. Основною відмінністю постійного (капітального) гаража від тимчасового (металевого) гаража є наявність фундаменту. Суд вважав, що гараж можливо віднести до «стаціонарних тимчасових споруд», встановлених без улаштування фундаменту. Апелянт зазначала, що стосовно її гаража не проводилась будівельно-технічна експертиза, а суд не може перебирати на себе обов`язки експерта. Апелянт зазначала, що відповідно опису основних конструктивних елементів гаража в технічному паспорті №614 від 14.11.2018 року на гараж №39-а, складений експертом гараж має фундамент – бетон, стіни – металеві зварні, покрівля – металева, підлога – бетон; оглядова яма має: фундамент – копка котлован, стіни – цегла, підлога – бетон. На думку апелянта, неправильне визначення технічного стану гаража (капітальна або тимчасова споруда) призвело до неправильного застосування норм права, а саме ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Суд вважав неможливим встановлення фундаменту нормам ДБН на теперішній час у зв`язку з тим, що 05.02.2019 року гараж був примусово демонтований КП «Управління контролю за благоустроєм міста». Апелянт зазначала, що гараж виготовлено по індивідуальному спеціальному замовленню, про що свідчить об`єктивний кошторис №1 на будівельні роботи, локальний кошторис №1-1 на виготовлення гаража. На думку апелянта, суд неправильно тлумачив п.5 ч.1 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та неправильно застосував п.3.2.1 Правил благоустрою міста Дніпропетровська, п.3.12 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Дніпропетровську. Апелянт зазначила, що відповідач не надав суду доказів про те, що гараж є тимчасовою спорудою.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у квітні 1994 року ОСОБА_1 згідно об`єктивного кошторису №1 збудовано гараж та у липні 1994 року оплачено будівництво металевого гаража. На підставі листа підприємства теплових мереж «Дніпротепломережа» від 27.06.1994 року №334 рішенням виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів 16.12.1994 року було прийнято рішення №2477, яким  дозволено ОСОБА_1 строком на 3 роки, користуватися земельною ділянкою на території району під металевий гараж без права капітального будівництва. 29.10.2018 року КП «Управління контролю за благоустроєм» Дніпровської міської ради на гаражі, розташованого у районі будинку № 107 проспект О. Поля, розміщено припис №ГБР-6425 в якому зазначено: - протягом 3 (трьох) робочих днів необхідно прибути до КП «Управління контролю за благоустроєм» Дніпровської міської ради за адресою: вул. Троїцька (Червона), 22А, (графік роботи: понеділок-четвер з 09:00 до 18:00, п`ятниця з 09:00 до 16:45, обідня перерва з 13:00 до 13:45); - при собі необхідно мати (у разі наявності) документи, що надають право на використання об`єкта благоустрою міста для розташування гаража (право на використання земельної ділянки, рішення органу місцевого самоврядування тощо), документ, що підтверджує право власності (інше майнове право) на цей гараж, а також фото гаража; - попереджено, що в разі ігнорування даного припису буде вжито заходів для звільнення ділянки міської території (об`єкта благоустрою) шляхом демонтажу встановленої споруди із подальшим стягненням всіх витрат, пов`язаних із здійсненням цих заходів. 31.10.2018 року ОСОБА_2 надала документи. Актом комісійного обстеження об`єктів благоустрою від 28.11.2018 року №164 встановлено наступне: обстеження розпочато о 11:00 год. 28.11.2018 року, обстеження закінчено о 12:00 год. 28.11.2018 року; відповідно до рішення виконкому Дніпровської міської ради від 27.03.2018 року №169 та за результатами обстеження міської території по АДРЕСА_1 виявлено тимчасові споруди (металеві гаражі) в кількості 6 одиниць; на тимчасові споруди 29.10.2018 року головними спеціалістами відділу контролю благоустрою інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради розміщено приписи власнику споруди про надання дозвільних документів на зайняття території для розміщення металевих гаражів, в разі їх відсутності самостійно звільнити територію від зазначених тимчасових споруд. Документи на право розміщення тимчасових споруд не надані власниками до інспекції з питань благоустрою міської ради, тимчасові споруди в зазначеному у приписі термін власниками самостійно не демонтовано; тимчасові споруди розміщені з порушенням п.3.2 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, згідно з яким на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно споруджувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за функціональним призначенням; земельна ділянка, на якій розміщено вищевказані тимчасові споруди, використовуються власником без правовстановлюючих документів договорів оренди землі, що є порушенням Земельного кодексу України; з метою дотримання вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 року № 44/43, необхідно вжити заходів щодо усунення порушення благоустрою території міста Дніпра шляхом звільнення території від тимчасових споруд та відновити благоустрій території міста. Листом від 29.11.2018 року №318 КП «Управління контролю за благоустроєм» Дніпровської міської ради запропонувало вжити заходів щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу гаражу власними силами та привести земельну ділянку на місці демонтованого об`єкту до первісного стану. Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради направила міському голові Б.А. Філатову лист «Про підготовку проекту рішення виконкому міської ради про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста від 11.12.2018 року №3/4-946. Рішенням виконкому Дніпровської міської ради від 22.01.2019 року № 87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» вирішено вжити заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року № 44/43 стосовно самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож згідно з переліком (додаток), а саме зобов`язати власників самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож демонтувати зазначені об`єкти власними силами протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану. У разі невиконання вимог (п.1 цього рішення) інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п.1 цього рішення). Додатком до рішення виконкому міської ради від 22.01.2019 року №87 визначено Перелік самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу, відповідно до якого за порядковим №16 зазначено металевий гараж за адресою: АДРЕСА_1 , який визначено на графічному матеріалі №7 спорудою 5. 28.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до міського голови Б.А. Філатова з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,01 га, яка розташована у АДРЕСА_1 (в районі буд. О. Поля 107-А, 107-Г, будівлі котельної 107), на якій розташовано металевий гараж №39. Відповідно до акту примусового демонтажу від 05.02.2019 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради проведено примусовий демонтаж металевого гаража ( АДРЕСА_1 ; номер графічного матеріалу та споруди: №7, споруда 5). Листами від 27.02.2019 №108, від 06.05.2019 року №229 КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та листом Дніпровської міської ради від 04.03.2019 року №Б-353/1, від 12.03.2019 року №Б-353/2 повідомлено ОСОБА_1 про те, що строк користування земельною ділянкою відповідно до рішення виконкому Кіровської районної ради народних депутатів від 16.12.1994 року №2477 закінчився 16.12.1997 року. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.41 Конституції України, ст.319 ЦК України, згідно яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним; п.5 ч.1ст.16, п.9 ч.1 ст.10, статтями 20, 34, 38, 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», згідно якого на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати тимчасові споруди та інші елементи благоустрою (торговельні лотки, павільйони, кіоски, палатки, причепи, гаражі тощо). До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озеленення, охорона зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 року № 310,  для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту; перелік є вичерпним. Суд керувався Правилами благоустрою території міста Дніпропетровська, затвердженими рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 року №44/43. Дніпровською міською радою створено Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради та КП «Управління з контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.05.2021 року №86/7 затверджено Положення про Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради. Суд керувався ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Суд зазначав, що у виконкому Дніпровської міської ради є певна дискреція (розсуд) під час здійснення своїх повноважень в галузі благоустрою міста, дії з демонтажу є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту. Суд зазначив, що металевий гараж (тимчасова споруда) - споруда для зберігання транспортних засобів з терміном експлуатації, встановленим правовстановлюючим документом (рішенням міської ради або виконавчого комітету), яка виконується з полегшених металоконструкцій і встановлюється тимчасово. Металеві гаражі не є нерухомістю, не мають капітального фундаменту і є тимчасовими спорудами. За строком експлуатації виокремлюють: капітальний гараж - будівля або споруда для зберігання транспортних засобів з нерегламентованим правоустановчим документом, що встановлює термін експлуатації; металевий гараж (тимчасова споруда) одноповерхова споруда для зберігання транспортних засобів з терміном експлуатації, встановленим право установчими документами (рішенням міської ради або її виконавчого комітету) з товщиною стінки менше 12 см. без фундаменту, яка встановлюється тимчасово. Металеві гаражі не підлягають реєстрації як тимчасові споруди, а також споруди, не пов`язанні фундаментом із землею, в експлуатацію не приймаються і право власності на них не оформлюється. Земельні ділянки для обслуговування тимчасових металевих гаражів приватизації не підлягають. Основною відмінністю постійного (капітального) гаража від тимчасового (металевого) є наявність фундаменту. Крім того, металевий гараж є некапітальною спорудою, так як його місце розташування легко змінити без втрати функціональності і цілісності конструкції, тому такі архітектурні форми реєстрації не підлягають (ч. 4 ст. 5 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17.08.2000 року №507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація - тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю. Тимчасова споруда є рухомою річчю, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення. Суд врахував, що земельна ділянка, на якій розміщений металевий гараж, використовується позивачем без правовстановлюючих документів, жодних документів, які б підтверджували його право володіння чи користування земельною ділянкою по спірній адресі матеріали справи не містять. Для розгляду даної справи не має жодного значення, який період часу позивач без достатніх правових підстав використовував земельну ділянку і взагалі не може йти мова про добросовісність, відкритість, безперервність такого користування. Суд вважав, що суб`єкт владних повноважень має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою. Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю. Суд керувався судовою практикою, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі №283/240/18, в якій проводилась будівельно-технічна експертиза, згідно якої    в об`єкті дослідження був конструктивний елемент як фундамент (у функціональному значенні цього слова), суд прийшов до висновку про те, що споруда підпадає під визначення стаціонарної тимчасової споруди, без улаштування фундаменту. Суд посилався на акт примусового демонтажу від 05.02.2019 року згідно якого проведено примусовий демонтаж металевого гаража ( АДРЕСА_1 ; номер графічного матеріалу та споруди: №7, споруда 5; металевий гараж: довжина 5,95 м, ширина – 3,15 м, S=5,95х3,15+18,74 м2). Суд вважав, що відповідність фундаменту нормам ДБН на теперішній час неможливо перевірити, оскільки ще 05.02.2019 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради проведено примусовий демонтаж металевого гаража. Суд врахував, що позивачу дозволено тимчасово, строком на 3 роки користуватися земельною ділянкою без права капітального будівництва, подальше користування земельною ділянкою та розташуванням на останній спірного гаража вважається самовільним та з порушенням законодавства, на протязі більш ніж двадцяти п`яти років таких дій позивачем вчинено не було. Суд зазначив, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки. Суд зазначав, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Суд вважав, що позивач здійснила будівництво без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту, що є підтвердженням факту самочинно збудованої споруди, а тому законодавство не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до листа підприємства теплових мереж «Дніпротепломережа» від 27.06.1994 року №334 про виділення земельної ділянки в районі проспекту Кірова (48 квартал) для встановлення металевого гаража працівнику підприємства ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 16.12.1994 року №2477 було дозволено тимчасово, строком на 3 роки, користуватися земельною ділянкою для встановлення металевого гаража без права капітального будівництва, до рішення додана схема розташування гаражу.
Встановлено, що у квітні-липні 1994 року ОСОБА_1 збудувала металевий гараж (згідно об`єктивного кошторису та локального кошторису). 
Встановлено, що листом від 16.10.2018 року №2476 КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради було повідомлено, що при проведенні робіт з капітального ремонту котельні по пр. О. Поля, 107 було виявлено об`єкти малої архітектурної форми (гаражі), які розташовані в охоронній зоні котельні, які заважають проведенню ремонту.
Встановлено, що 29.10.2018 року КП «Управління контролю за благоустроєм» Дніпровської міської ради на гаражі, розташованого у районі будинку АДРЕСА_1 , було розміщено припис № ГБР-6425 в якому зазначено: власнику гаража, розташованого у районі будинку АДРЕСА_1 протягом 3 (трьох) робочих днів необхідно прибути до КП «Управління контролю за благоустроєм» Дніпровської міської ради за адресою: вул. Троїцька (Червона), 22А, (графік роботи: понеділок-четвер з 09:00 до 18:00, п`ятниця з 09:00 до 16:45, обідня перерва з 13:00 до 13:45). При собі необхідно мати (у разі наявності) документи, що надають право на використання об`єкта благоустрою міста для розташування гаража (право на використання земельної ділянки, рішення органу місцевого самоврядування тощо), документ, що підтверджує право власності (інше майнове право) на цей гараж, а також фото гаража. Попереджено, що в разі ігнорування даного припису буде вжито заходів для звільнення ділянки міської території (об`єкта благоустрою) шляхом демонтажу встановленої споруди із подальшим стягненням всіх витрат, пов`язаних із здійсненням цих заходів.
Встановлено, що 31.10.2018 року ОСОБА_1 надала КП «Управління контролю за благоустроєм» всі наявні у неї документи. 
Відповідно до технічного паспорту на гараж № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , складеного експертом ФОП ОСОБА_3 від 14.11.2018 року, за вказаною адресою розташований гараж (рік побудови 1991), 18,6 кв.м., який має бетонний фундамент, металеві зварні стіни, металеву покрівлю та бетонну підлогу; в гаражі є оглядова яма з викопаним та обкладеним цеглою котлованом та бетонною підлогою.
Встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до КП «Управління контролю за благоустроєм», у тому числі 28.01.2019 року до Дніпровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ділянки  в районі АДРЕСА_1 , за місцем розташування гаража, однак, листами її поінформовано про користування нею гаражем без відповідних дозвільних правоустановчих документів.
Відповідно до акту комісійного обстеження об`єктів благоустрою від 28.11.2018 року №164, складеного фахівцями Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, за результатами  обстеження міської території по АДРЕСА_1 виявлено тимчасові споруди (металеві гаражі) в кількості 6 одиниць. На тимчасові споруди 29.10.2018 року головними спеціалістами відділу контролю благоустрою інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради розміщено приписи власнику споруди про надання дозвільних документів на зайняття території для розміщення металевих гаражів, в разі їх відсутності самостійно звільнити територію від зазначених тимчасових споруд. Документи на право розміщення тимчасових споруд не надані власниками до інспекції з питань благоустрою міської ради, тимчасові споруди в зазначеному у приписі термін власниками самостійно не демонтовано. Тимчасові споруди розміщені з порушенням п.3.2 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, згідно з яким на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно споруджувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за функціональним призначенням. Земельна ділянка, на якій розміщено вищевказані тимчасові споруди, використовуються власником без правовстановлюючих документів договорів оренди землі, що є порушенням Земельного кодексу України. З метою дотримання вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 №44/43, необхідно вжити заходів щодо усунення порушення благоустрою території міста Дніпра шляхом звільнення території від тимчасових споруд та відновити благоустрій території міста.
Встановлено, що рішенням виконкому Дніпровської міської ради від 22.01.2019 року №87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» вирішено вжити заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року №44/43 стосовно самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож згідно з переліком (додаток), а саме зобов`язати власників самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож демонтувати зазначені об`єкти власними силами протягом 5 днів з дня прийняття цього рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану. У разі невиконання вимог (п. 1 цього рішення) інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п.1 цього рішення), забезпечити їх транспортування, зберігання та складання акта, який підписується представниками інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, КП «Управління контрою за благоустроєм міста» та залученими особами, що були присутні під час його проведення.
Встановлено, що згідно додатку до вказаного рішення за порядковим №16 зазначено металевий гараж за адресою: АДРЕСА_1 , який визначено на графічному матеріалі №7 спорудою 5.
Відповідно до акту примусового демонтажу від 05.02.2019 року КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради проведено примусовий демонтаж металевого гаража ( АДРЕСА_1 ; номер графічного матеріалу та споруди: №7, споруда 5; металевий гараж: довжина 5,95 м, ширина – 3,15 м, S=5,95х3,15+18,74 м2), розташованого на території міста з порушенням Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року №44/43.
Відповідно до статей 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до статей 1, 10, 14, 15, 16, 17, 20, 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів – це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Утримання в належному стані території це використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою. Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством. На об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати тимчасові споруди та інші елементи благоустрою (торговельні лотки, павільйони, кіоски, палатки, причепи, гаражі тощо). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів. Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають. Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озеленення, охорона зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Типові правила благоустрою території населеного пункту затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 року №310 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.12.2017 року №1529/31397.
Відповідно до статей 38, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
Встановлено, що рішенням від 27.11.2013 року №44/43 Дніпропетровська міська рада затвердила Правила благоустрою території міста Дніпропетровська та утворила Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство «Управління з контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради. Пунктами 2.2, 2.31, 3.2.1 Правил встановлено, що замовник, який має намір встановити тимчасові споруди, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди. Встановлено заборону, зокрема, самовільно споруджувати без відповідного дозволу або з порушенням його умов: тимчасові споруди. Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.
Аналізуючи вище приведене законодавство, суд приходить до висновку про те, що, в межах своїх повноважень орган місцевого самоврядування має право здійснювати дії з демонтажу, які є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту; при цьому орган місцевого самоврядування та його виконавчі органи мають повноваження, зокрема, перевіряти дотримання вимог законодавства при встановленні (спорудженні) тимчасових споруд, у тому числі наявність/відсутність правовстановлюючих документі.
Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частин 2, 7 ст.319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 16.12.1994 року №2477 ОСОБА_1 було дозволено тимчасово, строком на 3 роки, користуватися земельною ділянкою для встановлення металевого гаража без права капітального будівництва. 
Суд зазначає, що відповідно до ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно, до якого належить і капітальний гараж, має бути зареєстроване у порядку, встановленому чинним законодавством. 
Відповідно до частин 1, 2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (набрав чинності 03.08.2004 року) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених  ст.31  цього Закону.
Відповідно до п.6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406 ведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема, гаражів не потребує введення такого об`єкта в експлуатацію.
Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127 гараж - будівля (споруда), частина будівлі (споруди) або комплекс будівель (споруд) із приміщеннями для постійного або тимчасового зберігання автотранспортних та інших мототранспортних засобів, з елементами технічного обслуговування (або без таких); фундамент - підземна частина будинку, через яку передається навантаження від його надземної частини на ґрунт. До об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації та на які складаються інвентаризаційні справи і технічні паспорти, належать (завершені та незавершені будівництвом), зокрема, гаражі.
Аналізуючи вище приведене законодавство, суд приходить до висновку про те, що капітальні гаражі, як об`єкт нерухомості підлягають державній реєстрації після введення в експлуатацію, в той час як металеві гаражі, як тимчасова споруда не підлягають державній реєстрації, стосовно них здійснюється технічна інвентаризація у встановленому порядку.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не здійснювала введення в експлуатацію та державну реєстрацію гаражу АДРЕСА_3 , лише у 2018 році здійснила технічну інвентаризацію вказаного гаражу, що не може бути підтвердженням права власності ОСОБА_1 на цей гараж.
Відповідно до технічного паспорту на гараж № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , складеного експертом ФОП ОСОБА_3 від 14.11.2018 року, за вказаною адресою розташований гараж (рік побудови 1991), 18,6 кв.м., який має бетонний фундамент, металеві зварні стіни, металеву покрівлю та бетонну підлогу; в гаражі є оглядова яма з викопаним та обкладеним цеглою котлованом та бетонною підлогою. Як стверджує ОСОБА_1 до прийняття рішення виконкомом Дніпровської міської ради від 22.01.2019 року №87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста», на підставі якого було демонтовано її гараж № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , гараж нею був побудований як капітальний, про що свідчать документи технічної інвентаризації та виготовлений 14.11.2018 року технічний паспорт. ОСОБА_1 зазначала, що з моменту побудови гаража не зверталася у встановленому порядку до відповідних органів щодо державної реєстрації капітального гаража. ОСОБА_1 стверджує, що на протязі багатьох років відкрито, добросовісно користувалася гаражем, що беззаперечно мав врахувати виконком Дніпровської міської ради при прийнятті спірного рішення про демонтаж гаражу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність права власності на майно не породжує прав у користувача, які притаманні лише власнику майна. Суд зазначає, що після спливу трьох років, на строк який було надано дозвіл ОСОБА_1 на користуватися земельною ділянкою для встановлення металевого гаража без права капітального будівництва, користування гаражем стало самовільним, оскільки ОСОБА_1 не було здійснено відповідних дій для його узаконення відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкту, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Аналізуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд  зазначає, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу, а саме: суб`єкт владних повноважень має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів самостійно, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою, а той же час, якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Саме не встановлення судами попередніх інстанцій чи є демонтований гараж капітальною спорудою чи тимчасовою, стало підставою для скасування судом касаційної інстанції рішень судів. 
          Матеріалами справи встановлено, що згідно технічного паспорту на гараж № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_3 14.11.2018 року, який має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури за категорією інженер з інвентаризації нерухомого майна,  серії АЕ №001384, виданий 31.01.2013 року та свідоцтво №4428171 від 23.03.2018 року за кваліфікацією експерт, гараж №39А, 1991 року побудови, фундамент – бетон, стіни – металевий зварний, покрівля – метал, підлога – бетон, висота – 2,1 м., площа – 19,0 м.; оглядова яма, 1991 року побудови; стіни – цегла, підлога – бетон, площа – 2,8 кв.м. 
У судове засідання 22.12.2022 року ОСОБА_1 надала копію технічного паспорту на гараж № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 , виготовлений ФОП ОСОБА_3 01.12.2022 року, згідно якого гараж (машино-місце) №39А, 1991 року побудови, гараж та оглядова яма повністю зруйновані. До технічного паспорту додано акт обстеження від 01.12.2022 року, виконаного інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 , згідно якого встановлено, що гараж, літ.А, побудований у 1991 році, розташований на земельній ділянці територіальної громади м. Дніпро без оформлення кадастрового номера, належав ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому районної ради народних депутатів №2477 від 16.12.1994 року. Гараж, літ. А – повністю зруйнований.
На виконання вказівки суду касаційної інстанції Третім апеляційним адміністративним судом 22.12.2022 року було винесено ухвалу про виклик у судове засідання 26.01.2023 року у якості спеціаліста ОСОБА_3 , який у 2018 році інвентаризував не демонтований гараж та встановив 01.12.2022 року факт його демонтажу, для надання пояснень: чи гараж № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 , є об`єктом будівництва чи тимчасовою спорудою.
Однак, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки не пояснив суду.
З метою з`ясування всіх обставин справи, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року за клопотанням ОСОБА_1 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експерту Соломоненку О.Ю.  (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №001384 від 31.01.2013 року, свідоцтво №4428171 від 23.03.2018 року), на розгляд поставлено питання: чи гараж № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 , за своєю конструкцією є капітальною чи тимчасовою спорудою?  чи відповідає улаштований фундамент у гаражі № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 , нормам ДБН? чи цей фундамент нерозривно пов`язаний з гаражем № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 , чи є вони однією конструкцією? чи можливо розібрати металеву конструкцію гаража № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 ,  і ця конструкція не втратить свою цінність?
Оскільки ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_3 має відповідний кваліфікаційний сертифікат, а суд не змозі був перевірити наявність відповідних повноважень ОСОБА_3 у зв`язку з закритим Реєстром експертів, судова будівельно-технічна  експертиза не була проведена у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_3 відповідних повноважень експерта.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2023 року провадження у справі було поновлено.
Матеріалами справи встановлено, що суд апеляційної інстанції неодноразово викликав у судове засідання ОСОБА_3  у якості спеціаліста, як за адресою його проживання, так і за адресою його роботи, однак, ОСОБА_3 у судове засідання не з`являвся. 
25.10.2023 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_3 про те, що гараж АДРЕСА_3 має фундамент з бетону, стіни гаражу виготовлені з металевих листів, та мать зварну конструкцію, онова яких вмурована в бетонний фундамент гаража та є його нероздільною частиною гаражу. Крім того, при проведенні інвентаризації було встановлено, що під основною конструкцією гаражу облаштована оглядова яма. На підставі вище визначеного даний гараж №39А на момент інвентаризації був капітальною будівлею і неможливо було розібрати цю конструкцію без втрати своєї цінності як об`єкту нерухомості.
Відповідно до частин 2, 3 ст.70 КАС України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Спеціаліст зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом, відповідати на поставлені судом питання, надавати консультації та роз`яснення, у разі потреби надавати суду іншу технічну допомогу. За відсутності заперечень учасників справи спеціаліст може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції критично відноситься до пояснень ОСОБА_3 , наданих за межами судового засідання і не може їх оцінювати як пояснення спеціаліста, та не може його пояснення оцінювати як доказ у справі, оскільки, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_3 був обізнаний про питання, з яких суд його викликає для пояснень, консультацій, судом в ухвалі йому було роз`яснено його права та обов`язки, однак, ОСОБА_3 ухилявся від явки до суду для дачі пояснень у якості спеціаліста та не пояснив суду про причини своєї неявки на виклики суду.
Встановлено, що 23.11.2023 року до суду надійшло клопотання виконкому Дніпровської міської ради про залучення до матеріалів справи листа Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради від 15.11.2023 року №4/5-463, згідно якого державним інспектором інспекції 06.11.2023 року було здійснено обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено акт  обстеження земельної ділянки №06/11/23-К за адресою АДРЕСА_1 , яким зафіксовано, що на території земельної ділянки хаотично розміщена незначна кількість решток застиглої гравійно-піщаної суміші неправильної форм, закопана в землю цегла.
Виходячи з зазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про те, що відповідність фундаменту нормам ДБН на теперішній час неможливо перевірити, оскільки ще 05.02.2019 року фахівцями КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради проведено примусовий демонтаж металевого гаража.
Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 16.12.1994 року №2477 ОСОБА_1 було дозволено тимчасово, строком на 3 роки, користуватися земельною ділянкою для встановлення металевого гаража без права капітального будівництва. Матеріалами справи не підтверджено, що право користування земельною ділянкою для встановлення металевого гаража продовжувалося після спливу трирічного строку. Суд враховує, що право користування вказаною земельною ділянкою, на якій було споруджено гараж, відсутнє у ОСОБА_1 станом на прийняття спірного рішення про демонтаж гаражу. 
З огляду на це, станом на момент винесення виконкомом Дніпровської міської ради рішення від 22.01.2019 року №87 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою території міста» про демонтаж гаражу № НОМЕР_3 , за адресою АДРЕСА_1 , дозвіл на користування ОСОБА_1 гаражем, як тимчасовою спорудою, закінчився, подальше користування земельною ділянкою та розташуванням на ній гаража вважається самовільним та з порушенням законодавства, а тому суд вважає, що демонтаж самовільно зведеного гаражу, який є тимчасовою спорудою, за рішенням виконкому Дніпровської міської ради, є законним та обґрунтованим. 
Суд виходить з положень ч.1 ст.77 КАС України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  ст.78  цього Кодексу та вважає, що ОСОБА_1 не обґрунтована свої позовні вимоги.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у адміністративній справі №852/2а-1/19 – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова