Справа № 345/4558/23 
Провадження № 22-ц/4808/126/24 
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 18 жовтня 2023 року під головуванням судді Гапоненка Р.В. у м. Калуш,
в с т а н о в и в:
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину.
В обґрунтування позову зазначила, що з 16.01.2009 по 01.06.2011 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 10.06.2019 змінено розмір аліментів що стягувалися з відповідача на утримання неповнолітньої дочки і стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
На цей час змінився її матеріальний стан. На час визначення розміру аліментів в 2019 році видатки на утримання дитини були меншими ніж зараз.
Крім цього, змінився стан здоров`я дитини і на даний вона час перебуває на «Д» обліку у лікаря кардіолога. Таким чином виникли витрати на лікування та оздоровлення дитини.
Відповідач, хоч і є особою з інвалідністю 3 групи, однак є працездатним, інших утриманців у нього немає, займається індивідуальною трудовою діяльністю без реєстрації. Про його високі доходи та задовільний матеріальний стан свідчить наявність у його власності майна, а саме трьох транспортних засобів, двох земельних ділянок, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і гаражу.
Посилаючись викладене та на недостатність розміру аліментів, що стягуються, для забезпечення належного рівня життя дитини, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі, з 1 500 грн щомісячно до досягнення дочкою повноліття на 3 000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 18 жовтня 2023 року позов задоволено.
Змінено розмір аліментів та вирішено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмір по 3 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_2 1 073,60 грн судового збору на користь Державної судової адміністрації України.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн витрат за надання правової допомоги.
Виконавчий лист виданий по справі за №345/2116/19 провадження №2/345/959/2019 за рішення Калуського міськрайонного суду від 10.06.2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини відкликано.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Вказує, що на цей час у зв`язку з вторгненням росії у нього повністю змінився матеріальний стан.
Позивачка вказує, що влітку 2023 року у дочки ОСОБА_4 виникли проблеми із здоров`ям і її поставили на «Д» облік у кардіолога, тому виникли витрати на лікування дочки та оздоровлення. Однак не додано будь-якої квитанції, що вказує скільки позивачка витрачає на лікування дитини.
Він підприємницькою діяльністю не займається і ніколи не займався, два легкові автомобілі є непридатними для користування.
Він проживає у вказаному позивачкою будинку по АДРЕСА_1 з 2017 року і не придбав, а безоплатно приватизував земельні ділянки, якими весь час він користується. Земельні ділянки відносяться до цього будинку, а гараж придбаний у 2011 році.
Ці обставини існували ще на час призначення стягнення аліментів попереднім рішенням Калуського міськрайонного суду від 10.06.2019.
Будь-якого придбання іншої нерухомості він не здійснював, обставин змін матеріального становища на краще у нього не відбулося.
Він є особою з інвалідністю 3-ї групи, інвалідом армії, під час військової служби. Згідно висновку МСЕК йому протипоказана важка фізична праця, роботи пов`язані з переохолодженням.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, веденням активних бойових дій та тимчасовою окупацією окремих територій найти роботу відповідно до висновку лікарів вкрай важко.
Він проживає сам, постійної роботи немає, перебивається тимчасовими заробітками. Аліменти він сплачує справно.
У нього немає великих доходів, як стверджує позивачка. Ним не придбано за цей період будь-якого рухомого чи не рухомого майна, немає на рахунку грошових коштів, не здійснював будь-яких дорогих покупок, тому не вважає, що аліменти на утримання дочки слід збільшити в такому розмірі, як зазначила позивачка. При цьому, суми на утримання дитини має надавати і матір дитини.
Ззаначає, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, а при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення.
Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, зменшивши розмір стягнутих аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що її колишній чоловік з часу розірвання шлюбу офіційно не працює, жодних кроків для того, щоб офіційно працевлаштуватися не робить (він не зареєстрований як безробітний, не шукає роботу в інший спосіб). І ця ситуація жодним чином не пов`язана з вторгненням росії на територію Україну. І хоча відповідач є особою з інвалідністю 3 групи , однак це «робоча» група, йому протипоказані роботи з переохолодженням, однак у нас місцевість не відноситься до районів крайньої півночі, і робота, яку пропонують на ринку праці, не пов`язана з переохолодженням. Навіть в цей час є ряд вакансій, що не потребують спеціальної освіти та не відносяться до робіт з важкими умовами праці.
Акцентуючи на тому, що два його авто вже старі, відповідач жодним чином не згадує про досить новий трактор, на якому він возить дрова людям за гроші весь зимовий період, а в теплий період - виконує різні польові роботи (теж за гроші).
Обставини наявності у відповідача земельних ділянок та житлового будинку при попередньому визначенні розміру аліментів у 2019 році не враховувалися, про що свідчить рішення Калуського міськрайонного суду від 10.06.2019.
Посилання відповідача на те, що земельну ділянку площею 0,3332 га, яку він набув 08.05.2023 безоплатно, не змінює тієї обставини, що в нього з`явився ще один об`єкт нерухомості у власності, а отже його матеріальний стан внаслідок цього покращився.
Твердження апелянта, що не надано чеків про витрати на лікування нашої дочки, не заслуговують на увагу, оскільки загальновідомою є обставина, що діти, які перебувають на «Д» обліку (тим більше у кардіолога), потребують лікування та оздоровляння, а також відповідного харчування, вітамінів, і т.п. Відповідно на все це йдуть кошти, так як постійно зростають ціни на продукти харчування, речі першої необхідності, одяг та ліки, а тому витрати, на дитину зростають пропорційно. Дочці треба не тільки ліки, а й відповідний відпочинок, краще харчування і т.п. Відповідач, як батько, має це розуміти і вживати всі заходи, щоб належно забезпечити дитину, яка є єдиним утриманцем в апелянта.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи таке.
Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.01.2009 до 01.06.2011, що встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду від 10.06.2019 у справі № 345/2116/19 (а.с. 5-7).
У шлюбі сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 4).
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.09.2019 змінено розмір аліментів та з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки в сумі по 1 500 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Згідно копії виписки з протоколу ЛКК від 28.08.2023 № 1065, дитина ОСОБА_3  перебуває на «Д» обліку у лікаря кардіолога та лікаря загальної практики сімейної медицини(а.с.8).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 345125405 від 09.07.2023 відповідач є власником: земельної ділянки площею 0,3332 га, дата державної реєстрації права власності 08.05.2023 на підставі рішення про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність від 03.02.2022, видавник Верхнянська сільська рада; земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), дата державної реєстрації права власності 06.03.2018 на підставі витягу з рішення від 16.02.2018, видавник Верхнянська сільська рада; житлового будинок з господарськими будівлями і спорудами, дата державної реєстрації права власності 01.09.2017 на підставі договору дарування від 01.09.2017; гаража дата державної реєстрації права власності 11.01.2012 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2011 (а.с. 11-13).
Згідно копії довідки МСЕК від 20.07.2020 відповідач є особою з інвалідністю 3 групи безстроково, важка фізична праця та роботи пов`язані з переохолодженням відповідачу протипоказані (а.с. 22-23).
Відповідно до копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу відповідач є власником автомобілів марка Skoda, модель Roomster, 2006 року випуску, та марка Volkswagen, модель Golf, 1988 року випуску (а.с. 24-25).
Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом вказаних норм закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
При цьому законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).
Згідно роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років – 2 833 грн.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Зі збільшенням віку дитини, вона природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу зміни розміру аліментів (2019 рік) істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивачки також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Таким чином на цей час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім.
Розглядаючи спір по суті та призначаючи аліменти, суд першої інстанції врахував відомості про стан здоров`я відповідача та те, що особи з 3 групою інвалідності є працездатними особами, відсутність у нього інших утриманців, та вірно вважав, що він може виконувати обов`язок по утриманню дочки та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини.
Враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, а також встановлений законом рекомендований мінімальний розмір аліментів на дитину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі по 3 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття.
На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості, враховує інтереси неповнолітньої дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, якими підтверджується його дійсний майновий стан, зокрема щодо наявності та розміру доходу, наявності на праві власності нерухомого та рухомого майна, тому твердження відповідача про те, що на цей час у нього повністю змінився матеріальний стан, маючи очевидно на увазі його погіршення, не заслуговують на увагу.
Відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини, тому зобов`язаний надавати дитині матеріальне утримання у визначеному судом розмірі.
Матеріалами справи стверджується, що вже після попередньої зміни розміру аліментів у платника аліментів збільшилися активи, а саме ним отримано у власність земельну ділянку на підставі рішення про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність від 03.02.2022. Цим також спростовуються посилання апелянта на відсутність обставин покращення його матеріального становища.
Посилання апелянта на те, що позивачкою не надано будь-якої квитанції щодо витрат на лікування дитини, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом встановлено, що з часу попередньої зміни розміру аліментів погіршився стан здоров`я дитини, що є підставою для зміни розміру аліментів.
Доводам апелянта, що він є особою з інвалідністю 3-ї групи, інвалідом армії, під час військової служби та згідно висновку МСЕК йому протипоказана важка фізична праця, роботи пов`язані з переохолодженням, суд першої інстанції дав належну правову оцінку та врахував ці обставини при визначенні розміру аліментів, а також матеріальне становище платника аліментів.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 11 січня 2024 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                               О.О. Томин