Справа № 351/2841/23 
Провадження № 33/4808/317/24 
Категорія   ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Посохов І.С. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду від 21 лютого 2024 року,

                в с т а н о в и в :

Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 16 листопада 2023 року о 00:35 годині в м. Снятин Коломийського району передав керування автомобілем «Хюндай» НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку та підтверджується тестом 620 здійсненим спеціальним технічним приладом «Drager Alcotest».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні порушення матеріальних і процесуальних норм. Стверджує, що передав керування власним транспортним засобом водію ОСОБА_2 ще вдень і на той час він був тверезий. Після чого ОСОБА_2 кудись поїхав, а він залишився з другом вживати алкоголь. Ввечері ОСОБА_2 приїхав його забрати на його машині і вони разом поїхали. Про те, що ОСОБА_2 в той період часу десь вживав алкоголь, він не знав, а зрозуміти, що той був у стані сп`яніння він не міг, тому що сам був у такому стані. Запевняє, що ОСОБА_2 він попереджав, що буде вживати алкоголь і потрібно, щоб водій був тверезим, а тому був впевненим у тому що ОСОБА_2 буде тверезим. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 про підтримання апеляції, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова суду щодо ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП цим нормам закону не відповідає, вона не може залишатися в силі, тому в цій частині підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.
Судом не взято до уваги вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.
В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист. 
До істотного порушення прав ОСОБА_1 на захист слід віднести те, що йому не було вручено копію протоколу, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 2), як цього вимагає ст. 254 КУпАП. Це свідчить про те, що ОСОБА_1 не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності й безумовною підставою для скасування постанови суду.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком звинувачення у вчиненому правопорушенні, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. 
Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.
В постанові суду немає переконливих мотивів на спростування доводів ОСОБА_1 про те, що він не знав і не міг знати, що його колега ОСОБА_2 перебуває у нетверезому стані. Доводи суду в цій частині носять характер припущень. При цьому суд дає оцінку доказам з іншого провадження щодо водія ОСОБА_2 , що у справі щодо ОСОБА_1 є недопустимим, оскільки виходить за межі його обвинувачення. Підтвердженням цього є те, що у справі немає судового рішення, яке вступило в законну силу, про те, що ОСОБА_2 при керуванні автомобілем перебував у стані сп`яніння. Ця обставина додатково ставить під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 , яку згідно ст. 62 Конституції України слід трактувати на його користь.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Снятинського районного суду від 21 лютого 2024 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                        Б.М. Гриновецький