ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № ЗПП/320/116/23                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  23 лютого 2024 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                              Кучми А.Ю., 
суддів                                                  Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 21.08.2023 про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 ,-
В С Т А Н О В И Л А :
25.09.2023 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 21.08.2023 про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 .
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову повернути заявнику без розгляду.
Суд першої інстанції виходив з того, що подана заява не відповідає вимогам процесуальних норм, тому вона підлягає поверненню на підставі ч.7 ст.154 КАС України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що недоліки у поданій заяві про забезпечення позову в частині сплати судового збору відсутні, оскільки судовий збір сплачено в належному розмірі, що підтверджується долученими документами.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до адміністративного суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 21.08.2023 про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції дійшов висновку, що подана заява не відповідає вимогам статті 152 КАС України, тому наявні підстав для повернення її заявнику без розгляду на підставі ч.7 ст.154 КАС України
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
На виконання статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:
1) найменування суду;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.
До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).
На виконання ч. 1 ст. 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Підпункт 5 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI встановлює, що за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення ставка судового збору становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1 ст. 4 Закону №3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 грн.
Таким чином, 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 805,20 грн.
За приписами ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог наведеної вище процесуальної норми представником заявника приєднано до заяви про забезпечення позову квитанцію від 25.09.2023 № 2045-2920-3536-2969 про сплату судового збору у розмірі 805,20 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що судовий збір, сплачений заявником за наведеним вище платіжним документом, до спеціального фонду Державного бюджету України не зараховано.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що на відповідній веб-сторінці Державного сервісу перевірки квитанцій за обраним сервісом «GOVPAY24» та кодом квитанції 2045-2920-3536-2969 видно, що квитанція має статус: «Оплачена» та наявна наступна інформація:
-          Відправник Юшин Ігор Володимирович
-          Одержувач ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101 
-          Сума 805.200 
-          Дата 25-09-2023 12:46
-          Призначення *;101; НОМЕР_1 ;Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Київський окружний адміністративний суд.
З вищевикладеного вбачається, що судовий збір за подання до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову сплачено заявником 25.09.2023 в сумі 805 грн 20 коп. за допомогою електронного сервісу безпосередньо на сайті суду першої інстанції, про що отримано відповідне документальне підтвердження.
Обставина того, що суму сплаченого заявником «онлайн» судового збору не зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України не є наслідком помилкових дій або бездіяльності заявника.
На підтвердження відсутності своєї бездіяльності, заявник звернувся з адвокатським запитом до підрозділу Державної казначейської служби України щодо факту зарахування коштів до Державного бюджету України, а також до Державної судової адміністрації з приводу наявності фактів незадовільної роботи електронних сервісів, що підтверджується відповідними запитами, однак відповіді на час розгляду апеляційної скарги на вказані запити надано не було.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Колегія суддів зазначає, що передчасний висновок суду першої інстанції про наявність недоліків поданої заяви в частині не сплати судового збору, який мав наслідком повернення заяви про забезпечення позову на підставі ч.7 ст.154 КАС України та прийняття оскаржуваного рішення, фактично перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду постановлена передчасно, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року - скасувати.
Справу за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 21.08.2023 про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 23.02.2024.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 
                                                                                                                          В.О. Аліменко
                                                                                                              Н.В. Безименна