ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30, тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Перепелиця А.М.
                                                                                    Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 лютого 2024 року                                                    Справа № 320/14580/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                                Епель О.В., 
суддів:                                                        Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
за участю секретаря                              Горегляд Д.В.
представника Позивача                    Богданова О.В.,
представника Відповідача                    П`ятигорця  Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі 

за позовом           ОСОБА_1 
                              
до                     Головного управління Державної податкової служби                                                             у Київській області

про                     визнання протиправним та скасування 
                              податкового повідомлення-рішення і вимоги, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - Відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 09.11.2022 №10763/10-36-24-06/2263919134, №10760/10-36-24-06/2263919134, №10761/10-36-24-06/2263919134, №10762/10-36-24-06/2263919134, №10757/10-36-24-06/2263919134, №10758/10-36-2406/2263919134, № 10759/10-36-24-06/2263919134;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Київській області від 09.11.2022 № Ф-10764/10-36-24-06/ НОМЕР_1 .
2. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року було відкрито провадження у справі.
3. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.
Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки норма п.  56.19 ст. 56 ПК України є спеціальною щодо норми ч. 4 ст. 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах та встановлює строк для оскарження рішень, зокрема ППР та податкової вимоги, контролюючого податкового органу протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до пункту 56.17 ПК України.
4. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Позивач стверджує, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-ІХ підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України було доповнено пунктом 69.9, який на переконання Апелянта, передбачає зупинення строк на подання позову щодо оскарження рішень контролюючого органу на час дії воєнного стану.
З цих та інших підстав, на думку Апелянта, ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо залишення позову без розгляду.
           5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2023 та від 16.01.2024 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
           7. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.
          При цьому, у своєму відзиві Відповідач посилається на практику Верховного Суду та стверджує, що пункт 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким апелює Позивач, на спірні правовідносини не поширюється.
          Позивачем подано відповідь на відзив Відповідача, в якій він наполягає на своїй правовій позиції та, зокрема посилається на практику Верховного Суду у справі № 500/2486/19, № 300/4156/22 та на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду без зазначення номеру справи.
           8. Від обох сторін надійшли клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні.
          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2024 суд задовольнив вказані клопотання та призначив цю справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
           9. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.
10. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом позову в цій справі є податкові повідомлення-рішення від 09.11.2022 №10763/10-36-24-06/2263919134, №10760/10-36-24-06/2263919134, №10761/10-36-24-06/2263919134, №10762/10-36-24-06/2263919134, №10757/10-36-24-06/2263919134, №10758/10-36-2406/2263919134, № 10759/10-36-24-06/2263919134 та податкова вимога Головного управління ДПС у Київській області від 09.11.2022 № Ф-10764/10-36-24-06/2263919134.
30.11.2022 Позивач оскаржив вказані ППР та податкову вимогу в адміністративному досудовому порядку до ДПС України.
Рішенням ДПС України від 26.01.2023 така скарга Позивача була залишена без задоволення, а вказані ППР і податкова вимога - без змін.
26.04.2023 Позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
11. Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 44 та частиною першою статті 45 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з частиною першою статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Спеціальною нормою, яка визначає порядок оскарження рішень контролюючих органів, є ст. 56 ПК України, відповідно до пункту 56.19 якої у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-IX, який набрав чинності з 07.03.2022, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України було доповнено пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Також вказаним Законом доповнено ПК України підпунктом 69.9 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким передбачено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Законом від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» ПК України доповнено пунктом 102.9 статті 102, яким передбачено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У зв`язку з прийняттям Законів від 24.03.2022 №2142-IX та від 12.05.2022 №2260-IX цей пункт викладений у наступній редакції: на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 №2260-ІХ, який набрав чинності 27.05.2022, пункт 69.9 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладено в наступній редакції: «Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:
- дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених ст.39 та 39-2, п.46.2 ст.46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;
- строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному ст.86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені;
- строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному ст.86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки та прийняття рішення за результатами їх розгляду, адміністративного арешту майна за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки;
- строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені ст.59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із ст.116 цього Кодексу;
- строків подання та розгляду скарг на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачених п.п.56.23.3 п.56.23 ст.56 цього Кодексу.
Висновки суду апеляційної інстанції.
12. Отже, статтею 122 КАС України регламентовано загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, така норма передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.
13. Разом з тим з аналізу норм ПК України вбачається, що у платника податків є право на розсуд в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. 
Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору.
14. Норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору.           Вказана спеціальна норма податкового законодавства встановлює строк для оскарження рішень контролюючого органу, зокрема ППР і податкової вимоги, протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
15. Таким чином, процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування рішення податкового органу, зокрема ППР та податкової вимоги, у випадку, якщо платником податків використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) становить один місяць з дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20, від 01.06.2023 у справі № 300/4156/22 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи
16. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що спірні ППР та податкова вимога були оскаржені Позивачем в адміністративному досудовому порядку і відповідна процедура оскарження була завершена 26.01.2023, після чого розпочався перебіг строку на звернення Позивача до суду з цим позовом.
17. З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Позивач, звернувшись з позовом у даній справі 26.04.2023, пропустив зазначений місячний строк на оскарження відповідних ППР і податкової вимоги в судовому порядку.
18. Доводи Апелянта про те, що Законом № 2118-ІХ підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України було доповнено пунктом 69.9, який на переконання Апелянта, передбачає зупинення строк на подання позову щодо оскарження рішень контролюючого органу на час дії воєнного стану, колегія суддів відхиляє як безпідставні та зазначає наступне.
Так, саме з моменту набрання чинності вказаним Законом (тобто з 27.05.2022), на який й посилається Апелянт, але неправильно його трактує, розпочав діяти місячний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення в разі використання платником податків процедури адміністративного оскарження такого.
При цьому, аналізуючи норми законодавства, на які посилається Апелянт,  слід зазначити, що ПК України оперує терміном «оскарження рішення» не лише в контексті адміністративного оскарження, а й судового оскарження, про що свідчать безпосередні положення ст. 56 ПК України (оскарження рішень контролюючих органів). Згідно з практикою Верховного Суду, саме цими положеннями визначений строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення в разі використання процедури адміністративного оскарження.
Водночас, у контексті аналізу доводів апеляційної скарги судова колегія відзначає, що Законом № 2260-ІХ фактично було поновлено передбачені законодавством строки на оскарження податкових повідомлень-рішень. Цей закон, як вказано було у пояснювальній записці до законопроєкту, був прийнятий, зокрема, з метою створення умов для належного наповнення дохідної частини бюджету за рахунок надходження податкових платежів.
Саме в період дії передбачених цим Законом №2260-ІХ правил, Позивач отримав рішення за результатами розгляду його скарги. У цьому рішенні, зокрема, роз`яснено його право на оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення з посиланням на відповідні норми права ПК України.
Відтак, Позивач, отримавши рішення ДПС України, прийняте за результатами розгляду його скарги на спірні ППР та податкову вимогу, міг проявити належну обачність та з`ясувати дійсну суть норм, на які покликався контролюючий орган у відповідному рішенні, та, розуміючи незгоду з таким рішенням, перевірити передбачений законодавством строк на оскарження в судовому порядку відповідних рішень контролюючого органу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.06.2023 у справі № 300/4156/22.
19. Аналізуючи всі доводи Апелянта, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
20. Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо пропуску Позивачем строку звернення до суду із зустрічним позовом у цій справі та відсутності достатніх і необхідних правових підстав для його поновлення.
21. Приходячи до такого висновку, судова колегія також ураховує практику Європейського суду з прав людини про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).
Водночас у рішенні від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» ЄСПЛ визначив, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
22. Отже, судом першої інстанції повно встановлено відповідні обставини та прийнято оскаржувану ухвалу з дотримання норм процесуального права.
23. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
24. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року - без змін.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 29 лютого 2024 року.

Головуючий суддя                                        О.В. Епель

Судді:                                                            О.В. Карпушова 

                                                                                          Є.І. Мєзєнцев