П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/4590/23	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року (суддя Попов В.Ф., м. Одеса, повний текст рішення складений 27.07.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
6 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила:
- визнати протиправною та дискримінаційною позначку в Особливостях Протокол/ Розпорядження №155250009529 від 28.12.2020 року - "He підлягають МП. признач.за ріш.суду в тверд.розм." тa скасувати Протокол/Розпорядження №155250009529 від 28.12.2020 року стосовно розрахунку поточної пенсії позивачці та розрахунку суми боргу за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати в порядку та у спосіб, який не відповідає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж та без врахування автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції дійсної на момент фактичної виплати;
- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність відповідача стосовно розрахунку поточної пенсії позивачці та розрахунку суми боргу за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати в порядку та у спосіб, який не відповідає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме, без врахування надбавки за понаднормовий стаж та без врахування автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції дійсній на момент фактичної виплати;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату поточної пенсії та пенсії за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати з урахуванням понаднормового стажу 17 років позивачки відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з компенсацією втрати частини доходів на момент фактичної виплати, за винятком виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано зазначення в Особливостях Протокол/Розпорядження №155250009529 від 28.12.2020 року зазначення "He підлягають МП. признач.за ріш.суду в тверд.розм." тa скасувати Протокол.Розпорядження № 155250009529 від 28.12.2020 року ГУ ПФУ в Одеській області стосовно розрахунку поточної пенсії ОСОБА_1 та розрахунку суми боргу за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати в порядку та у спосіб, який не відповідає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж та без врахування автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції на момент фактичної виплати.
Визнано протиправними дії відповідача стосовно розрахунку поточної пенсії ОСОБА_1 та розрахунку суми боргу за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати в порядку та у спосіб, який не відповідає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж та без врахування автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на момент фактичної виплати.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 поточної пенсії та пенсії за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати, з урахуванням понаднормового стажу 17 років позивачки відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з компенсацією втрати частини доходів на момент фактичної виплати, за винятком виплачених раніше сум.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначає, позовні вимоги по даній справі спрямовані на виконання судового рішення по справі №420/2971/20, в якому відсутні зобов`язання щодо подальшого здійснення перерахунку та виплати пенсії Головним управлінням відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також у вказаному рішенні суду не зазначено і спосіб виплати пенсії, тому вона виплачується згідно норм чинного законодавства.
Позивачка надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 року набрало законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі №420/2971/20, яким:
- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 від 28.01.2020 р.;
- зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2014 р. згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Розпорядженням пенсійного органу від 29.10.2020 року ОСОБА_1 було поновлено пенсію з 01.11.2014 року згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За період з 01.11.2014 року по 31.11.2020 року нараховано доплату в сумі 91477,32 грн., однак її не було виплачено позивачці.
Зазначені обставини були встановлені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року по справі №420/2971/20.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що доплату до пенсії за період з 01.11.2014 року по 31.08.2022 року у загальній сумі 106806,56 грн. було виплачено ОСОБА_1 у вересні 2022 року.
В подальшому ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просила нарахувати та сплатити їй суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.11.2014 року по 31.08.2022 року.
27.10.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом №17814-15365/В-02/8-1500/22 від 27.10.2022 року відмовило позивачці у задоволенні її заяви.
Не погоджуючись із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, позивачка звернулась за захистом своїх прав та інтересів до Одеського окружного адміністративного суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 року у справі №420/4591/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 27.10.2022 року №17814-15365/В-02/8-1500/22 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів за період з 01.11.2014 року по 31.08.2022 року у зв`язку із порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити розрахунок суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 року по 31.08.2022 року, нарахувати та виплатити суму цієї компенсації.
20.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із запитом стосовно того, що пенсійний орган протиправно не включив її в коло осіб, яким повинні проводитись автоматичні масові перерахунки з вимогою надати пояснення стосовно протиправної та дискримінаційної бездіяльності та включити позивачку в коло вказаних вище осіб.
Листом від 28.12.2022 року №21066-18852/В-02/8-1500/22 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило, що: Оскільки зазначеним судовим рішенням (Рішення суду від 12.06.2020) не зобов`язано проводити перерахунок пенсії в подальшому, тому для проведення перерахунку пенсії підстав не має. У зв`язку з цим в електронну пенсійну справу в графу "Особливості" внесена відповідна позначка "не підлягають масовому перерахунку".
Вважаючи такі дій ГУ ПФУ в Одеській області протиправними ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції погодився з доводами позивача про протиправність дій відповідача, який був зобов`язаний поновити пенсію позивачки у відповідності до ст. 28, ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням всіх нарахувань на момент припинення її виплати та здійснювати перерахунок в подальшому з урахуванням автоматичних масових перерахунків з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У статті 1, частині першій статті 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.
Відповідно до частини другої статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон №1058-ІV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною першою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Як зазначено у статті 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Окремим положенням частини другої статті 5 Закону №1058-IV від 09.07.2003 визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Умови призначення та розмір пенсії за віком визначено статтями 26-27 Закону №1058-IV. В свою чергу, статтею 28 Закону №1058-IV врегульовано мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
При цьому, відповідно до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:
мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;
збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.
Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" прийнятий 08.07.2011 року та набрав чинності 01.10.2011 року, після того як позивачці призначено пенсію за віком, що не заперечується сторонами.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, при розрахунку пенсії за віком позивачці пенсійним органом не було враховано вказані вище норми Закону №1058-IV та Конституції України, не застосований мінімальний розмір пенсії та призначено її в твердому розмірі за наявності стажу роботи позивачки понад 37 років (а.с. 55-57), що є безпідставним.
При цьому відповідачем на підтвердження своїх дій не було надано рішення суду, згідно якого у розділі "Особливості" Рішення №155250009529 від 28.12.2020 року зазначено "He підлягають МП. признач.за ріш.суду в тверд.розм. з 13.10.2020 по довічно".
Разом з тим, 13.10.2020 набрало законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 року у справі №420/2971/20, яким серед іншого зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2014 р., згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, в спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний на сам перед керуватися приписами Закону №1058-ІV.
Оскільки стаж позивачки складає 37 повних років, її пенсія підлягає збільшенню на 17 повних років страхового стажу понад 20 років, що передбачено пунктом 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.
Крім того, відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Частинами 1 та 2 статті 42 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.
Розділ XV Закону №1058-ІV доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
Також постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 №124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої 42 Закону №1058-ІV затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.  2 ст. 42 Закону №1058-ІV (далі – Порядок №124), яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-ІV.
01.04.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", згідно п.п.1 п.2 якої у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Також Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році" №127 від 22.02.2021 року, якою установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
У 2022 році відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 №118 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14.
Кабінетом Міністрів України у 2023 році також прийнято постанову "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" від 24.02.2023 №168, відповідно до Порядку №124, пунктом першим якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.
Враховуючи вищенаведені правові норми колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування в Особливостях Протокол/Розпорядження №155250009529 від 28.12.2020 року зазначення "He підлягають МП. признач.за ріш.суду в тверд.розм." тa зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 поточної пенсії та пенсії за період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати, з урахуванням понаднормового стажу 17 років позивачки відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з компенсацією втрати частини доходів на момент фактичної виплати, за винятком виплачених раніше сум.
При цьому колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта про те, що даний спір тотожній, що і спір у справі №420/2971/20, з наступного.
Так, у справі №420/2971/20 ОСОБА_1 зверталася з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області з вимогами про: визнання протиправною бездіяльності щодо не поновлення пенсії; визнання протиправним та скасувння рішення про відмову у поновленні пенсії від 28.01.2020; зобов`язання ГУПФУ поновити виплату пенсії з 01.11.2014 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, та продовження виплати пенсії позивачці на визначений нею банківський рахунок довічно.
Отже предметом оскарження у згаданій апелянтом справі є дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії позиваці.
Натомість у справі, що розглядається, спірним є саме розрахунок розміру пенсії за період з період з 01.11.2014 року по момент фактичної виплати, а не її поновлення.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що спір у цій справі та у справі №420/2971/20 є тотожним.
Інші доводи апеляційної скарги також не містять належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку.
В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд врахував позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає 
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                        М.П.Коваль

        Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов