УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 січня 2024 року
м. Київ      
справа № 723/4299/22
провадження № 51-82 ска 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання (яке за змістом є касаційною скаргою) ОСОБА_4 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 березня 2023 року,
встановив:
Сторожинецький районний суд Чернівецької області постановою від 17 лютого 2023 року закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) на підставі пункту 8 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з наявністю повідомлення її про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за цим самим фактом.  
Чернівецький апеляційний суд 20 березня 2023 року скасував постанову суду першої інстанції та ухвалив нову постанову, якою визнав ОСОБА_4 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, і закрив провадження у справі на підставі пункту 7 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 
У клопотанні, яке за змістом є касаційною скаргою, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд і скасування постанови Чернівецького апеляційного суду від 20 березня 2023 року. 
Проаналізувавши зміст касаційної скарги, Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Як унормовано ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права, передбаченим ст. 8 Основного Закону. У цій статті визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, відповідно до вимог частини другої ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний принцип забезпечення права на перегляд судових рішень судами вищих інстанцій, зміст якого розкрито у п. 8 ст. 129 Основного Закону, передбачає можливість їх касаційного оскарження виключно у випадках, визначених законом. 
Наведений підхід узгоджується з міжнародними стандартами права на справедливий судовий розгляд, сформованими Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), протоколами до неї і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд). 
Зокрема, статтею 2 Протоколу № 7 до Конвенції кожному, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, гарантовано право  на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Реалізація цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом. 
Водночас ЄСПЛ у своїй практиці послідовно акцентує увагу на тому, що право особи на оскарження судових рішень до суду вищого рівня не є абсолютним, і визнає допустимим встановлення державою певних обмежень у його здійсненні (рішення у справах: «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
Процедуру здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі порядок оскарження постанов суду за результатами їх розгляду, унормовано КУпАП. Згідно зі ст. 294 цього Кодексу постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, постанова якого набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. Отже, відповідно до положень КУпАП судові рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.   
 
Навіть у випадках, коли інкриміноване особі адміністративне правопорушення за практикою ЄСПЛ для цілей статті 6 Конвенції вважається кримінальним, її гарантоване статтею 2 Протоколу № 7 до Конвенції право на рівні національного законодавства України забезпечується через доступність процедур апеляційного перегляду постанови місцевого суду про притягнення до адміністративної відповідальності.
Із огляду на зазначене встановлене законом обмеження права на касаційне оскарження не порушує права людини на доступ до правосуддя і справедливий судовий розгляд, забезпечені Конституцією України, Конвенцією і протоколами до неї.
Наведений підхід узгоджується зі сталою послідовною практикою Касаційного кримінального суду щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами на постанови судів першої та апеляційної інстанцій у справах про адміністративні правопорушення на тій підставі, що відповідні судові рішення не підлягають касаційному оскарженню (див., зокрема, ухвали: від 5 червня 2018 року у справі № 607/8138/17 (провадження № 51-6498ска18); від 1 березня 2019 року у справі № 569/18962/18 (провадження № 51-793ска19); від 14 січня 2020 року у справі №  175/2407/19 (провадження №  51-133ска20); від 14 січня 2021 року у справі № 428/8442/20 (провадження № 51-160ска21); від 29 серпня 2022 року у справі № 127/18187/20 (провадження № 51-2547 ска 22); від 24 січня 2023 року у справі № 629/1052/22 (провадження № 51- 396 ска 23).
На підставі викладеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, Суд вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ст.  129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 березня 2023 року про визнання її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                              ОСОБА_3