ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року                                                    м. Дніпро         Справа №  904/3399/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)                
суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради 

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Новікова Р.Г.) від 04.09.2023р. у справі № 904/3399/23

за позовом Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради, м. Дніпро 
до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Статус Ріелеті”, м. Дніпро 
про  стягнення суми боргу у розмірі 29 718 грн 26 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Статус Ріелеті” про стягнення заборгованості у розмірі 29718 грн. 26 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №13272 від 30.10.2014 в частині порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до мереж водовідведення водоканалу. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2023 у даній справі позовні вимоги Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Статус Ріелеті”  про стягнення суми боргу у розмірі 29718 грн 26коп задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Статус Ріелеті” на користь Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради суму боргу в розмірі 8 727 грн 67 коп та витрати зі сплати судового збору у розмірі 788 грн 24 коп; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що з урахуванням положень пункту 8.6 Правил №129 та матеріалів справи правомірними є вимоги позивача про стягнення плати за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством лише за грудень 2018 року. 
Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на наступні обставини:
- 21.12.2018 представниками позивача з метою здійснення контролю якості стічних вод здійснено відбір проб стічних вод підприємства відповідача, про що було складено відповідний акт;
- за результатами проведеного лабораторного аналізу виявлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин;
- позивачем проведено розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями на суму 29  718,26 грн;
- розрахунок заборгованості виконаний у відповідності до вимог чинного законодавства не заперечувався жодною із сторін у справі, будь-яких зауважень щодо нарахувань не надходило, тому надавати додаткові докази щодо розрахунку заборгованості  (як то докази здійснення попереднього відбору, первинний розрахунок, направлення попереднього розрахунку, докази його сплати тощо) не було необхідності;
- попередньо 02.02.2018 КП “Дніпроводоканал” було проведено відбір проб стічних вод підприємства відповідача та виявлено перевищення допустимих концентрацій по деяким речовинам, у зв`язку з чим нараховано плату за скид понаднормових забруднень в сумі 12307,82 грн та виставлений рахунок №28470 від 31.03.2018, який було оплачено відповідачем 19.04.2018 платіжним дорученням №11 в повному обсязі. Таким чином, факт повторності при розрахунку суми заборгованості був визнаний учасниками справи, розрахунок ними не заперечувався, а отже був визнаний таким, що здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. 
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Чередка А.Є., суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2023 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/3399/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до Центрального апеляційного господарського суду. 
Ухвалою апеляційного господарського суду від 16.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2023р. у справі № 904/3399/23 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.
20.10.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради надійшло клопотання, в якому заявник просив розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін.
Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться
Відповідно до ч.1   ст.270 Господарського процесуального кодексу України   у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
За приписами ч.10  ст.270 Господарського процесуального кодексу України   апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Отже, розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи у даному випадку, є правом, а не обов`язком суду.
Відповідно   до ч.6   ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:   предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
У даному випадку заявником не обґрунтовано, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги ціну позову, яка становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання   Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,  дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що   підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1   ст.901 Цивільного кодексу).
З матеріалів справи вбачається, що між Комунальним підприємством “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради (далі - водоканал) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Статус Ріелеті” (далі - абонент) був укладений договір №13272 від 30.10.2014 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі – договір від 30.10.2014).
Пунктом 9.1 договору від 30.10.2014 встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками і в частині надання послуг діє до 30.10.2017, а в частині їх оплати – до повного виконання.
Відповідно до пункту 3 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про житлово-комунальні послуги” №2189-VIII від 09.11.2017 (в первісній редакції) договори про надання комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають чинність протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, дія таких договорів автоматично продовжується до спливу строку, що дорівнює одному року з дня набрання чинності цим Законом. 
Закон України “Про житлово-комунальні послуги” №2189-VIII від 09.11.2017 набрав чинності 10.12.2017.
З огляду на положення пункту 3 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про житлово-комунальні послуги” №2189-VIII від 09.11.2017 (в первісній редакції) дія договору від 30.10.2014 була автоматично продовжена до 10.12.2018.
Згідно з пунктом 3 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про житлово-комунальні послуги” №2189-VIII від 09.11.2017 (з урахуванням змін, внесених Законом України №2454-VIII від 07.06.2018) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
Відповідно до п.3 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про житлово-комунальні послуги” №2189-VIII від 09.11.2017 (з урахуванням змін, внесених Законом України №2454-VIII від 07.06.2018) дія договору від 30.10.2014 була продовжена з 30.10.2017 до 30.10.2020.
Пунктом 3 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про житлово-комунальні послуги” №2189-VIII від 09.11.2017 (з урахуванням змін, внесених Законом України №1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
В матеріалах справи відсутні докази укладання сторонами нового договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення після 30.10.2017.
Таким чином, станом на грудень 2018 року відносини між сторонами з централізованого водопостачання та водовідведення продовжували регулюватись чинним договором від 30.10.2014.
Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3 договору від 30.10.2014 водоканал зобов`язався надавати абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі - послуги), а абонент зобов`язався оплачувати послуги в порядку і на умовах, визначених договором та діючим законодавством. 
Місцем надання послуг водоканалом абоненту є точка розподілу, визначена сторонами в Акті визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних каналізаційних мереж (додаток №1 до договору). 
Об`єкти абонента, на які надаються послуги за договором, та їх адреси визначені в додатку №2 до договору.
Відповідно до пункту 3.1 договору від 30.10.2014 надання послуг здійснюється водоканалом в межах добових, місячних та річних норм централізованого питного водопостачання та водовідведення, які визначені відповідно до розрахунку об`ємів послуг (додаток №8 договору), а саме: 
- норма споживання абонентом води питної за договором складає: 276м3/рік; 23м3/місяць; 0,76м3/добу; 
- норма прийняття від абонента стічних вод за договором складає: 276м3/рік; 23м3/місяць; 0,76м3/добу. 
Зміни норм споживання води питної та/або прийняття стічних вод проводиться шляхом укладання додаткових угод до договору, при цьому у разі збільшення норм споживання/прийняття відповідних послуг абонент до укладання таких додаткових угод повинен отримати Технічні умови на ці норми.
Пунктами 3.15 - 3.19 договору від 30.10.2014 визначено, що абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабоненти, орендарі, суборендарі.
Допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах встановлені рішенням виконкому Дніпровської міської ради №1895 від 25.12.2012 "Про затвердження Правил приймання скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м.Дніпропетровська" та наводяться в додатку №4 договору.
Нарахування проводяться по нормативу плати за очищення 1м3 стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.
Абонент зобов`язаний подавати водоканалу звіт про якісний склад стічних вод, що він скидає до каналізації, за формою, наведеною в додатку №5 договору, не пізніше одного місяця після закінчення кварталу року, в якому надавалися послуги за договором.
Для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як дані лабораторії водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі.
Плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь об`єм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксоване перевищення допустимої концентрації.
Згідно з пунктами 4.1, 4.4 договору від 30.10.2014 оплата послуг здійснюється абонентом відповідно до тарифів, діючих на момент отримання послуг, затверджених органом, уповноваженим на це Законом України. У випадку зміни тарифів, оплата послуг здійснюється абонентом по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття чинності відповідного рішення такого уповноваженого органу. 
Виходячи з даних звітів про контрольні показники приладів і засобів обліку розрахункового місяця, наданих абонентом водоканалу (п. 4.3 договору), а також актів обстежень, водоканал визначає об`єм наданих абоненту послуг за розрахунковий місяць, розмір плати за скид понаднормативних забруднень та розмір оплати послуг за цей розрахунковий місяць та надає абоненту, не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, два примірника акту-рахунку приймання наданих послуг, підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою водоканалу. Абонент зобов`язаний самостійно отримувати від водоканалу два примірника актів-рахунків приймання наданих послуг. 
Відповідно до пункту 4.5 договору від 30.10.2014 не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, абонент повертає водоканалу один з двох примірників акту-рахунку приймання наданих послуг за розрахунковий місяць, підписаний уповноваженою особою абонента, отриманий згідно з пунктом 4.4 договору. 
Пунктом 4.10 договору від 30.10.2014 визначено, що величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями розраховується згідно Інструкції №37.
Така оплата здійснюється абонентом не пізніше 10 днів з дати отримання листа - повідомлення та рахунку.
Відповідно до підпунктів 7.2.1, 7.2.5 та 7.2.8 пункту 7.2 договору від 30.10.2014 абонент зобов`язаний оплачувати вчасно, у встановлений договором строк, послуги та інші нарахування згідно умов договору та законодавства.
Абонент зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ до мереж, арматури, засобів обліку, розподільчих систем та іншого обладнання водопостачання та водовідведення абонента представників водоканалу, за наявності в них відповідного посвідчення, для контролю за технічним станом, за рівнем споживання води питної, а також для виконання відключення і обмеження водопостачання та водовідведення; не перешкоджати здійсненню контролю інженерного обладнання в приміщеннях абонента. 
Абонент зобов`язаний не перевищувати рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод. 
Пунктом 5.1 договору від 30.10.2014 встановлено, що між водоканалом та абонентом встановлюється межа відповідальності за стан і експлуатацію водопровідних мереж згідно Правил №190, відповідно до Акту визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток №1 до договору), та Генерального плану об`єкту в масштабі 1:500 з нанесеними на ньому водопровідною та каналізаційною мережами та випусками до каналізації водоканалу.
Абонент утримує та відповідає за цілісність колодязів, запірної арматури, приладів і засобів обліку та іншого устаткування (обладнання), які знаходяться на всій дільниці від Точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж до кінцевої точки споживання (п.5.2 договору від 30.10.2014).
Згідно з актом визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток №1 до договору від 30.10.2014) стосовно об`єкта (склад), розташованого за адресою вул. Героїв Сталінграду, буд.189, межа каналізаційних мереж щодо вводів 1 та 2 – в мережі ТОВ “ОПК “Орель” (узгодження наявне).
В додатку №4 до договору від 30.10.2014 сторонами узгоджений перелік та показники допустимих концентрацій шкідливих речовин у стічних водах.
Згідно з актом відбору проб стічних вод від 21.12.2018 представники позивача - Ващенко О.К. (провідний інженер), Дацюк Ю.М. (інженер з якості) у присутності уповноваженого представника відповідача - Шкоди О.В. 21.12.2018 о 11:05 здійснили відбір разових проб стічних вод підприємства відповідача з контрольного колодязя за адресою: пр. Богдана Хмельницького, буд.189. Акт відбору проб стічних вод від 21.12.2018 підписаний представниками позивача та відповідача.
В акті відбору проб стічних вод від 21.12.2018 відсутні зауваження представника відповідача щодо процедури та місця відбору проб стічних вод. Також відсутні застереження відповідача про намір скласти заперечення до акту відбору проб стічних вод від 21.12.2018.
За результатами дослідження відібраної 21.12.2018 проби стічних вод з контрольного колодязя за адресою: пр. Богдана Хмельницького, буд. 189, яке проводилось лабораторією по контролю якості стічних вод підприємств Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради 21.12.2018 – 26.12.2018, був складений протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод. 
В протоколі зазначено про перевищення допустимих концентрацій вмісту забруднюючих речовин за показниками:
- завислі речовини - 1007,0мг/дм3 при допустимій концентрації 155,0мг/дм3;
- сухий залишок - 1442,0мг/дм3 при допустимій концентрації 773,81мг/дм3;
- сульфати - 283,18мг/дм3 при допустимій концентрації 73,47мг/дм3;
- азот амонійний - 32,95мг/дм3 при допустимій концентрації 8,2мг/дм3;
- ХСК - 2816,0мгО/дм3, при допустимій концентрації 300мгО/дм3;
- БСК5 - 1277,50мгО2/дм3 при допустимій концентрації 120,00мгО2/дм3;
- залізо загальне - 8,08мг/дм3 при допустимій концентрації 0,99мг/дм3;
- ортофосфати - 17,12мг/дм3, при допустимій концентрації 6,38мг/дм3.
Статтею 44 Водного кодексу України визначені обов`язки водокористувачів, які зобов`язані, зокрема, дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та лімітів скидання забруднюючих речовин.
Статтею 70 Водного кодексу України визначено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.
Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.
Статтею 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" передбачено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту. Місцеві правила розробляються на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.
Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод, здійснення контролю за якістю питної води належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Згідно з пунктом 8.6 Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська, затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №129 від 19.02.2015 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством за місяць, в якому зафіксовано перевищення ДК; у випадку повторного встановлення факту перевищення забруднюючих речовин - три календарних місяці (місяця, в якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення ДК та двох попередніх).
Позивач здійснив розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за три місяці (жовтень - грудень 2018 року) на суму 29718 грн 26 коп. з ПДВ. 
За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.   Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Позивачем не долучено до позову належні та допустимі докази повторного встановлення факту перевищення забруднюючих речовин відповідачем, що надало б позивачу право розрахувати плату за скид понаднормативних забруднень за три календарних місяці (місяця, в якому відібрана проба і було зафіксовано перевищення ДК та двох попередніх).
Разом з цим, в підтвердження повторного встановлення факту перевищення забруднюючих речовин до апеляційної скарги позивачем додані копію акту відбору проб стічних вод від 02.02.2018, копію протоколу вимірювань показників складу та властивостей стічних вод разом із супровідним листом від 12.02.2018 №1277/2414, копію розрахунку величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями разом із  супровідним листом від 12.02.2018 №1277/2414, копію рахунку №28470 від 31.03.2018 за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин, витяг з відомості сплачених платіжних доручень. 
Відповідно до ст.7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу докази, які не були подані до суду першої інстанції,   приймаються судом лише у виняткових випадках,   якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, за змістом положень статей 7, 13, 74, 80, 269 Господарського процесуального кодексу України єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
Водночас прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених критеріїв при вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів зумовлює порушення положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16).
Крім того, принцип рівності сторін у судовому процесі у розумінні “справедливого балансу” між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Прийняття апеляційним судом доказів, без встановлення й оцінки обов`язкових, згідно ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, передумов, стане наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що докази подані позивачем з апеляційною скаргою (копія акту відбору проб стічних вод від 02.02.2018, копія протоколу вимірювань показників складу та властивостей стічних вод разом із супровідним листом від 12.02.2018 №1277/2414, копія розрахунку величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями разом із  супровідним листом від 12.02.2018 №1277/2414, копія рахунку №28470 від 31.03.2018 за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин, витяг з відомості сплачених платіжних доручень) не були предметом розгляду суду першої інстанції, а позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено тих виняткових обставин, які унеможливили подання цих доказів до суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до розгляду надані скаржником додаткові докази.
Пунктом 12 Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №316 від 01.12.2017 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за №57/31509) (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що плата за скид споживачем стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин, що встановлено аналізом контрольної проби та підтверджено актом, стягується за період від попереднього відбору контрольної проби, проведеного виробником, до дати зафіксованого порушення, але не більше дев`яноста днів. Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих споживачем за цей період з певного об`єкта.
Позивачем не надано до позову акт попереднього відбору контрольної проби стічних вод об`єкта відповідача, що надало б позивачу право розрахувати плату за скид понаднормативних забруднень за жовтень - грудень 2018 року.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що правомірною є вимога позивача про стягнення плати за скид понаднормативних забруднень за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством лише за грудень 2018 року. 
Враховуючи встановлення факту одночасного скиду до міської каналізації кількох забруднень з перевищенням допустимих концентрацій та на підставі пунктів 8.8, 8.9 Правил №129, позивач правомірно використав в розрахунку плати за скид споживачем стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин коефіцієнт 10.
Здійснивши розрахунок розміру плати за скид споживачем стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин з використанням показників, наведених у розрахунку позивача, за формулою: 158м3 (обсяг стічних вод за грудень 2018 року) х (10 (коефіцієнт кратності) х 4,6032 (норматив плати за очищення)) = 7273 грн 06 коп (без ПДВ) + 1454 грн 61коп (ПДВ), місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що розмір плати за скид споживачем стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин становить 8727 грн 67 коп (з ПДВ). Цей   розрахунок є вірним   та відповідає нормам чинного законодавства.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Станом на момент звернення позивача до суду з позовом строк виконання відповідачем зобов`язання зі здійснення плати за скид понаднормативних забруднень в розмірі 8727 грн 67 коп є таким, що настав.
Доказів виконання грошового зобов`язання в розмірі 8727 грн 67 коп або доказів припинення відповідного зобов`язання в повному обсязі перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.
Встановивши наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача плати за скид понаднормативних забруднень в розмірі 8727 грн 67 коп. 
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника, що факт повторності при розрахунку суми заборгованості був визнаний учасниками справи, а отже не підлягає доказуванню в силу ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.
Так, ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч.2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України).
Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України).
У даному випадку відповідачем не надано до суду першої інстанції будь-яких заяв по суті справи, у яких би останній визнавав здійснений позивачем розрахунок розміру збитків.
Враховуючи викладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення господарського суду відсутні.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275-284  Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2023р. у справі №904/3399/23 - залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                                        А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                               Л.А. Коваль
                                                                                               
Суддя                                                                                                       В.Ф. Мороз