ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року	Львів	Справа № 500/3398/23 пров. № А/857/15888/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року (головуючий суддя: Баб`юк П.М., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій, -

встановив:

ОСОБА_1 , 23.06.2023 звернулася в суд з позовом, в якому просила:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до трудового (страхового) стажу періоду роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового (страхового) стажу, відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113 з 01.01.2023 та провести перерахунок і виплату пенсії з врахуванням вищевказаних періодів роботи та раніше виплачених сум з 01.01.2023.
Обґрунтовує позов тим, що у квітні 2023 року під час особистого прийому громадян у Бережанському сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачка дізналася, що при призначенні пенсії їй до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113. Позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо повідомлення підстав з яких їй при призначенні пенсії не зараховано спірний період роботи.
На вказане звернення відповідач повідомив позивачку, що період роботи в Профкомітеті Бережанської ПМК-113 з 02.03.1987 по 16.08.1988 не зараховано до її страхового стажу, оскільки дата наказу про прийняття вказана « 24.03.1988», що не відповідає даті прийняття на роботу « 02.03.1987».
Проте, позивачка не погоджується із такими діями відповідача, що і слугувало підставою для звернення до суду. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянтка посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.09.2011.
Позивачка, 07.04.2023 звернулася до відповідача із заявою, у якій вказала, що на особистому прийомі громадян у Бережанському сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області їй стало відомо, що при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113, а тому просила повідомити з яких причин їй не зараховано спірний період до страхового стажу та зарахувати його з дати призначення пенсії.
За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 28.04.2023 № 2626-2631/З-02/8-1900/23 повідомило позивачку, що до страхового стажу не зараховано період роботи у Профкомітеті Бережанської ПМК-113 з 02.03.1987 по 15.08.1988 (запис № 8 трудової книжки від 12.01.1978 серії НОМЕР_1 ), оскільки дата наказу про прийняття вказана « 24.03.1988», що не відповідає даті прийняття на роботу « 02.03.1987».
Крім того у цьому листі зазначено, що в матеріалах пенсійної справи є подана позивачем заява від 29.09.2011 із проханням не враховувати вищевказаний період роботи до страхового стажу, однак у випадку представлення додаткових документів страховий стаж можливо буде переглянутий.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено в діях пенсійного органу ознак протиправності як станом на час призначення пенсії у 2011 році, так і станом на час звернення із заявою від 07.04.2023, оскільки докази які на думку позивача підтверджують її спірний страховий стаж подано лише до суду, тобто пенсійний орган був позбавлений можливості врахувати та оцінити вказані докази і прийняти відповідне рішення щодо спірного страхового стажу позивачки.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються  Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII  (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі  Закон № 1058-ІV).
Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.
Стаття 1 Закону № 1058-ІV  передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього  Закону  отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до  ст. 24 цього Закону  страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно зі  ст. 56 Закону України № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»  (у редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637  затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Відповідно до п. 1-3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Натомість, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів, неточностей у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 запис № 8 містить неточності (а. с. 9 зворот), зокрема, дата наказу № 12 від « 24.03.1988», на підставі якого цей запис внесено, не відповідає даті прийняття позивачки на роботу - « 02.03.1987». 
На підтвердження наявного трудового стажу за спірний період позивачкою подано до позовної заяви копію наказу по Бережанській пересувній механізованій колоні № 113 тресту «Тернопільводбуд» від 06.03.1987 № 18-к, у якому у параграфі 4 зазначено, що ОСОБА_1 звільнили з 02.03.1987 по cт. 36 п. 5 КЗпП УРСР по переводу в Профкомітет Бережанської ПМК-113 (а. с. 15).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при первинному звернені із заявою про призначення пенсії, жодних довідок чи інших документів, крім трудової книжки, про підтвердження спірного періоду роботи позивачка відповідачу не надавала.
Крім цього, позивачка подала заяву від 29.09.2011 у якій просила не враховувати вказаний період роботи до її страхового стажу.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачкою, при повторному зверненні із заявою від 07.04.2023 щодо зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу, будь-яких підтверджуючих документів, у тому числі і тих які подано до суду першої інстанції, які б підтверджували достовірність запису № 8 у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , також пенсійному органу не надавалося.
При цьому, відповідач у листі від 28.04.2023 № 2626-2631/З-02/8-1900/23, повідомив позивачку, що у разі пред`явлення додаткових документів її страховий стаж може бути переглянутий.
Однак, будь яких документів позивачкою до пенсійного органу подано не було.
Вказані обставини позивачкою не заперечуються.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях пенсійного органу відсутні ознаки протиправності щодо не зарахування до трудового (страхового) стажу періоду роботи позивачки з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113, як станом на час призначення пенсії, так і станом на час звернення із заявою від 07.04.2023. Оскільки, наказ по Бережанській пересувній механізованій колоні № 113 тресту «Тернопільводбуд» від 06.03.1987 № 18-к, який на думку позивачки підтверджує спірний страховий стаж, подано лише до суду першої інстанції. 
Тобто, пенсійний орган не надавав оцінку цьому наказу і такий наказ не був підставою для відмови у зарахуванні до трудового (страхового) стажу позивачки періоду її роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки суд не може надавати оцінку доказам, які не були предметом розгляду пенсійним органом при відмові у не зарахуванні до трудового (страхового) стажу періоду позивачки її роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до  ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст.  311,  316,  321,  322,  325,  328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 500/3398/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний