ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/493/24 Справа № 194/1238/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Мерцалова М.Ю. на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,         ОСОБА_1 ,
захисника                                                Мерцалова М.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 10 серпня 2023 року об 11.52 год. в м.Тернівка по вул.Харківській, 1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, без роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та працівниками поліції не було вжито заходів, спрямованих на доставку останнього до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що свідки не були від початку і до кінця на місці зупинки, а лише поставили підпис на вимогу працівників поліції та поїхали далі. Звертає увагу, що відеозапис, наявний у матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки здійснений з власного мобільного телефону працівника поліції. Зазначає, що ОСОБА_1 погоджувався на проходження огляду, однак працівники поліції відмовились його доставляти до закладу охорони здоров`я.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
       Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; відеозаписом з боді камери поліцейського, з якого слідує, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я; поясненнями допитаного у суді першої інстанції свідка ОСОБА_2 , а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідка ОСОБА_2 , допитаного у суді першої інстанції, по справі не вбачається.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, спростовуються матеріалами справи, зокрема, наявним у матеріалах справи відеозаписом та рапортом поліцейського, відповідно до яких підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 були перевірка документів на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” та ч. 1 ст. 8 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, а також порушення останнім вимог ПДР України.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, також спростовуються вищевказаним відеозаписом та поясненнями допитаного у суді першої інстанції свідка ОСОБА_2 .
Той факт, що свідки не були присутні із моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є підставою для визнання порушеною процедури проведення огляду та у зв`язку з цим скасування оскаржуваної постанови, оскільки вимоги КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не передбачають обов“язкової участі свідків з моменту зупинення транспортного засобу і до складання протоколу про адміністративне правпорушення. Відповідно до вказаних вимог закону свідки залучаються для підтвердження висловлення водія про відмову від проходження огляду на стан сп“яніння у встановленому законом порядку, що і було здійснено у вказаному провадженні.
Необгрунтованими є і доводи захисника про недопустимість долученого до матеріалів справи відеозапису з огляду на наступне. 
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вказаний відеозапис є чітким, змістовним та таким, що повністю відтворює хронологію подій, що відбувалися за участю правопорушника, та які мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Процесуальний закон не передбачає ані необхідності фіксування відеозаписом тих обставин, які виходять за межі предмету доказування у справі, ані необхідності додання такого відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Факт описки у даті відеозапису, що міститься на конверті з диском, не є безумовним доказом того, що вказаний доказ виник раніше самого правопорушення та не спростовує обставин того, що відеозапис містить події, які інкриміновані ОСОБА_1 та відбувались саме 10 серпня 2023 року, що також не заперечується захисником в апеляційній скарзі.
Отже, суд не ставить під сумнів допустимість долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки відеозапис є чітким, змістовним та таким, що повністю відтворює хронологію подій, що відбувалися за участю правопорушника.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 погоджувався на проходження огляду, однак працівники поліції відмовились його доставляти до закладу охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, оскільки як слідує з наявного у матеріалах справи відеозапису, хоча ОСОБА_1 формально висловлював згоду на проходження огляду у закладі охорони здоров`я, однак фактично відмовлявся від проходження такого огляду, вимагаючи від працівників поліції складання з метою його доставки до відповідного закладу протоколу затримання, що не передбачено вимогами закону.
Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію» поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів тощо. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Отже, серед підстав застосування адміністративного затримання особи, відсутня така мета як доставлення до медичного закладу з метою проходження медичного огляду для встановлення стану сп?яніння.
Крім того, адміністративне затримання є одним з обмежувальних заходів адміністративного примусу, який застосовується всупереч волі та бажанню порушника і полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місце знаходження.
Як слідує з обставин справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , зазначаючи про необхідність складення відносно нього протоколу про адміністративне затримання, фактично висловлював особистий намір щодо його застосування відносно себе, тобто виявляв бажання застосувати відносно нього адміністративне затримання, що в цілому суперечить цілі такого обмежувального заходу адміністративного примусу та не може свідчити про дійсну згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп?яніння, а навпаки такі дії ОСОБА_1 свідчили про намагання явно ухилитись від проходження такого огляду.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».
Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.        
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Мерцалова М.Ю. — залишити без задоволення.
Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот