УХВАЛА
 
12 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 450/637/22
провадження № 61-16926ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи: Львівська обласна прокуратура, Головне Управління Національної поліції у Львівській області, Державна Казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи: Львівська обласна прокуратура, Головне Управління Національної поліції 
у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області), Державна Казначейська служба України (далі - ДКС України), в якому просив суд стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 750 000,00 грн.
 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 
2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 750 000,00 грн. 
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора України в дохід держави судовий збір 
у розмірі 7 500,00 грн.
Додатковим рішення Пустомитівського районного суду Львівської області 
від 21 жовтня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом 
ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи: Львівська обласна прокуратура, ГУ НП у Львівській області, ДКС України, про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи: Львівська обласна прокуратура, ГУНП у Львівській області, ДКС України, про відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
В іншій частині заяви відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури задоволено частково.
Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора України задоволено частково.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 
2022 року залишено без змін.
Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області 
від 21 жовтня 2022 року скасовано.
У стягненні витрат на правничу допомогу відмовлено.
24 листопада 2023 року керівник Львівської обласної прокуратури засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2023 року касаційну скаргу керівника Львівської обласної прокуратури залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано доплатити судовий збір. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року касаційну скаргу керівника Львівської обласної прокуратури визнано неподаною та повернуто заявнику.
28 грудня 2023 року керівник Львівської обласної прокуратури засобами поштового зв`язку вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року (надійшла до суду 04 січня 2024 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
У клопотанні про поновлення строку подачі касаційної скарги заявник зазначає, що вперше касаційна скарга була подана в межах тридцятиденного строку, а ухвалу про повернення касаційної скарги отримано 22 грудня 2023 року.
 
Дослідивши клопотання заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) та у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 295/692/17 (провадження № 61-7534св18), від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19), від 29 вересня 2021 року у справі № 161/10816/20 (провадження № 61-10314св21), від 31 жовтня 2022 року у справі № 461/2891/21 (провадження № 61-5206св22), від 30 серпня 2023 року у справі № 461/4283/21 (провадження № 61-11238св22).
Касаційна скарга керівника Львівської обласної прокуратури подана 
з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
У касаційній скарзі керівник Львівської обласної прокуратури заявив клопотання про зупинення виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду 
від 17 жовтня 2023 року до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами.
Оскільки у клопотанні не наведено обґрунтованих підстав, які б були підтверджені доказами та за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання керівника Львівської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити керівнику Львівської обласної прокуратури процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи: Львівська обласна прокуратура, Головне Управління Національної поліції 
у Львівській області, Державна Казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області 
від 07 жовтня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року.
У задоволенні клопотання керівника Львівської обласної прокуратури про зупинення виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року відмовити.
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою 
і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк який не може перевищувати чотирнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник