ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 січня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/6772/23
Головуючий у першій інстанції – Лібстер А. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/136/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
    
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Лібстера А.С. від 12 вересня 2023 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 22 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, 

                          В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина  -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.08.2023 року, і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано у 2020 році. Від шлюбу сторони спору мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .  Позивач зазначала, що син проживає разом з нею, є дитиною із інвалідністю, хворіє на органічне ураження центральної нервової системи у формі тяжких розладів експресивності мови, когнітивного розладу, діагноз РАС, F-07, F-80, F-06.7. Позивач стверджувала, що син ОСОБА_4 потребує дороговартісної реабілітації та відвідування спеціалізованого дитячого садочку, на даний час займається із відповідними спеціалістами, дитині необхідне правильне харчування. За доводами позивача, вона утримує сина та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач вказувала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання їх дитини, оскільки ОСОБА_2 є працездатним, інших осіб на утриманні не має, має нерухоме майно, неофіційно працює, маючи відповідні доходи.  

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2023 року, і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. на користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року в частині розміру аліментів, які має сплачувати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх зменшення з 6 000 грн. до 3 000 грн. щомісячно, але не менш, ніж законодавчо встановлений мінімальний їх розмір. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року не відповідає принципам законності та обґрунтованості, і ухвалено судом першої інстанції із порушенням норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, 2016 року народження, але він працює кур`єром, і його заробіток становить 10 000 грн. на місяць. За доводами апелянта, розмір стягнутих з нього судом аліментів має бути значно меншим, оскільки він не має постійної роботи, і його дохід є нестабільним, інші джерела існування відсутні. Апелянт стверджує, що він не має у власності нерухомого майна, йому необхідно оплачувати комунальні послуги, допомагати батькам - пенсіонерам за віком. Доводи апеляційної скарги вказують, що максимальний розмір аліментів, які відповідач може сплачувати на утримання сина, 2016 року народження, становить 3 000 грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у сумі 6 000 грн., суд першої інстанції послався на фактичні витрати позивача на утримання та лікування сина, проте, витрати на лікування є додатковими витратами на дитину, стягнення яких передбачено окремою нормою права, а саме, статтею 185 Сімейного кодексу України, і таких вимог позивачем не заявлялось. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції передчасно і безпідставно дійшов висновку про необхідність визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, в сумі 6 000 грн. щомісячно, оскільки суд виходив із витрат на лікування дитини. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року.    

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.09.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору належним чином повідомлялися про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі, та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.01.2020 року (а.с.7-9). 
Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 07.08.2023 року №5265, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 (а.с.11).
Згідно довідки КНП ’’Сімейна поліклініка’’ Чернігівської міської ради від 05.07.2022 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на інвалідності. Діагноз: F 07, F 80.1, F 06.8, М 21.а (а.с.23). За висновком генетика, дитині ОСОБА_3 рекомендована сувора безлактозна дієта (а.с.25,26).
Протягом 2022 року ОСОБА_5 у Громадській організації ”Центр допомоги дітям-інвалідам з важкими розладами мовлення та порушенням розвитку ”Відкритий світ” відвідував логопеда-дефектолога, вартість консультації 300 грн., АВА-терапевта, вартість консультації 300 грн., прослухав курс аудіо-стимуляції - 3 900 грн., також дитина двічі на тиждень відвідувала заняття з АВА-терапевтом, вартість заняття 250 грн., та сенсорним педагогом, вартість заняття 150 грн. (а.с.37). Протягом року вартість та вид занять дещо змінювались, дитині також проводили масаж, надавали консультацію психотерапевта. Благодійний внесок матері дитини у липні 2022 року склав 10 970 грн., у серпні - вересні 2022 року - 8 570 грн., у листопаді 2022 року - 9 880 грн. та 5 500 грн. за групу подовженого дня, у грудні 2022 року - 10 440 грн., у січні 2023 року - 10 440 грн., у березні - червні  2023  року  -  9 880 грн., у липні - серпні 2023 року - 11 200 грн. (а.с.38-51). Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила реабілітацію у Обласному центрі комплексної реабілітації дітей з інвалідністю   ”Відродження”,  має  програму  реабілітаційних  заходів (а.с.52-56). В матеріалах справи наявні надані суду позивачем чеки на придбання одягу та продуктів для дитини, середня сума яких становить не менше 500 грн. (а.с.58-62).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з тих обставин, що син сторін даного спору проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка утримує та проводить лікування дитини за власний рахунок. Доказів добровільної участі батька в утриманні сина та його лікуванні суду не надано, доказів на підтвердження майнового стану відповідача суду не надано, відповідач не надав відомостей про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб, наявності у нього хронічних хвороб, тощо. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції, виходячи із фактичних витрат позивача на утримання та лікування сина ОСОБА_4 , підтверджених нею документально, та враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини, яка не досягла повноліття, покладається на обох батьків, вважав за можливе визначити розмір аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі, у розмірі 6 000 грн. на місяць, починаючи з 10.08.2023 року, і до повноліття дитини. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року  не відповідає принципам законності та обґрунтованості, і ухвалено судом першої інстанції із порушенням норм матеріального і процесуального права, не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. 

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, 2016 року народження, але він працює кур`єром, і його заробіток становить 10 000 грн. на місяць. За доводами апелянта, розмір стягнутих з нього судом аліментів має бути значно меншим, оскільки він не має постійної роботи, і його дохід є нестабільним, інші джерела існування відсутні. Апелянт стверджує, що він не має у власності нерухомого майна, йому необхідно оплачувати комунальні послуги, допомагати батькам - пенсіонерам за віком. Доводи апеляційної скарги вказують, що максимальний розмір аліментів, які відповідач може сплачувати на утримання сина, 2016 року народження, становить 3 000 грн. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для зміни рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року, виходячи із наступного.

Згідно статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п.1, п.2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. 
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.      

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України ”Про охорону дитинства” визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У п.54 рішення Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 року №31111/04 у справі ”Хант проти України” суд констатує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі ”Олссон проти Швеції” (№2) від 27.11.1992 року, Серія А, № 250, статті 35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із положеннями ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.  

Частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з тих обставин, що син сторін даного спору проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка утримує та проводить лікування дитини за власний рахунок. Доказів добровільної участі батька в утриманні сина та його лікуванні суду не надано, доказів на підтвердження майнового стану відповідача суду не надано, відповідач не надав відомостей про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб, наявності у нього хронічних хвороб, тощо. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції, виходячи із фактичних витрат позивача на утримання та лікування сина ОСОБА_4 , підтверджених нею документально, та враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини, яка не досягла повноліття, покладається на обох батьків, вважав за можливе визначити розмір аліментів на користь позивача  на  утримання  сина  ОСОБА_4   у  твердій грошовій сумі, у розмірі 6 000 грн. на місяць, починаючи з 10.08.2023 року, і до повноліття дитини. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують обґрунтованості даного висновку суду першої інстанції. Посилання ОСОБА_2 на ті обставини, що розмір стягнутих з нього судом аліментів на утримання сина в сумі 6 000 грн. щомісячно, перевищує щомісячний дохід відповідача, і максимальна сума аліментів, яку він може сплачувати, становить 3 000 грн., не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки відповідачем не надано суду  належних та достатніх доказів, у розумінні положень статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження свого майнового стану, стану здоров`я, розміру отримуваних доходів, наявності об`єктивних перешкод щодо отримання відповідачем постійного доходу, який забезпечив би належне виконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання та забезпечення відповідних умов для розвитку сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на інвалідності, і потребує особливого догляду та піклування. При цьому, в судовому засіданні суду першої інстанції відповідач вказував, що його заробіток становить 10 000 грн. на місяць.    
Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Доводи апеляційної скарги зазначають, що визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у сумі 6 000 грн., суд першої інстанції послався на фактичні витрати позивача на утримання та лікування сина, проте, витрати на лікування є додатковими витратами на дитину, стягнення яких передбачено окремою нормою права, а саме, статтею 185 Сімейного кодексу України, і таких вимог позивачем не заявлялось. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції передчасно і безпідставно дійшов висновку про необхідність визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, в сумі 6 000 грн. щомісячно, оскільки суд виходив із витрат на лікування дитини. 

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року, виходячи із наступного. 

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків приймати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 Сімейного Кодексу України), яка зазначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз вказаної норми закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові, які зобов`язані нести обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування відповідних захворювань, тощо. 

Відповідно до приписів п.1 ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд, в тому числі, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. 

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки КНП ’’Сімейна поліклініка’’ Чернігівської міської ради від 05.07.2022 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на інвалідності. Діагноз: F 07, F 80.1, F 06.8, М 21.а (а.с.23). За висновком генетика, дитині ОСОБА_3 рекомендована сувора безлактозна дієта (а.с.25,26).
Протягом 2022 року ОСОБА_5 у Громадській організації ”Центр допомоги дітям-інвалідам з важкими розладами мовлення та порушенням розвитку ”Відкритий світ” відвідував логопеда-дефектолога, вартість консультації 300 грн., АВА-терапевта, вартість консультації 300 грн., прослухав курс аудіо-стимуляції - 3 900 грн., також дитина двічі на тиждень відвідувала заняття з АВА-терапевтом, вартість заняття 250 грн., та сенсорним педагогом, вартість заняття 150 грн. (а.с.37). Протягом року вартість та вид занять дещо змінювались, дитині також проводили масаж, надавали консультацію психотерапевта. Благодійний внесок матері дитини у липні 2022 року склав 10 970 грн., у серпні - вересні 2022 року - 8 570 грн., у листопаді 2022 року - 9 880 грн. та 5 500 грн. за групу подовженого дня, у грудні 2022 року - 10 440 грн., у січні 2023 року - 10 440 грн., у березні - червні  2023  року  -  9 880 грн., у липні - серпні 2023 року - 11 200 грн. (а.с.38-51). Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила реабілітацію у Обласному центрі комплексної реабілітації дітей з інвалідністю   ”Відродження”,  має  програму  реабілітаційних  заходів (а.с.52-56). В матеріалах справи наявні надані суду позивачем чеки на придбання одягу та продуктів для дитини, середня сума яких становить не менше 500 грн. (а.с.58-62).
Вищезазначені доказі містять в собі інформацію про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, в контексті положень п.1 ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України, і є обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 
Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. на місяць, суд першої інстанції  виходив із фактичних витрат позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджених нею документально, та приймаючи до уваги, що обов`язок по утриманню дитини, яка не досягла повноліття, покладається на обох батьків. 
При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги вказані вище докази, як підтвердження обставин щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, оскільки дані обставини повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, згідно п.1 ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України, а не як докази наявності та розміру понесених позивачем додаткових витрат на дитину, як про це вказує ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги. 

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у відповідача батьків, які отримують пенсію за віком (а.с.89-95), не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року, оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів щодо перебування у нього на утриманні його батьків - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .      

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для зміни рішення суду першої інстанції від 12.09.2023 року, висновки якого узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини. 

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.09.2023 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                              
                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 вересня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.01.2024 року. 

Головуючий:                                                  Судді: