ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 697/459/23                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 лютого 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Аліменка В.О.,
                                                          Мельничука В.П.,
При секретарі:                                  Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, в якому просив: 
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у призначенні ОСОБА_1 додаткову пенсію відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796; 
- зобов`язати?Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід пенсії за віком, та перерахунок пенсії із врахуванням набутого страхового стажу за останні три роки з коефіцієнтом трудового стажу 1,35, а не 1,0, втім відповідачем не було здійснено перерахунку пенсії відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.03.2023 адміністративну справу № 697/459/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про спонукання до перерахунку пенсії потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року позовні вимоги - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у не прийнятті мотивованого рішення за заявою ОСОБА_1 від 04.01.2023 (реєстрація 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2023 (реєстрація 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23) з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи вказане рішення проігнорував постанову Пленуму Верховного суду України «Про судову практику Верховного суду України по даній категррії справ» №4 від 16.03.2012, постанови Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №697/121/17, у справі №316/1863/16-а від 14.03.2018, №565/1326/17 від 27.06.2018, №377/815/17 від 21.10.2021.
На думку апелянта, вирішуючи дану справу, суд не встановив який понаднормовий стаж має позивач, обмежившись лише загальними (абстрактними) висновками, що не відповідає нормам Конституції України та рішенням Конституційного Суду України. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що заява пенсіонера подана в порядку Закону України «Про звернення громадян» не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки суперечить Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-IV та Порядку № 22-1.
Оскільки предметом спору у даній справі № 697/459/23 є інформаційний (роз`яснювальний) лист, та розмір пенсії позивача розраховано згідно норм чинного законодавства та згідно документів з пенсійної справи, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області отримує пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.
04 січня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід на пенсію за віком, перерахунок та видачу розширеної довідки форми ОК-5, що зареєстрована відповідачем 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23. 
У вказаній заяві ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок пенсії із врахуванням набутого страхового стажу за останні три роки з коефіцієнтом трудового стажу 1,35, а не 1,0 відповідно до частини четвертої ст. 42, частини третьої ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Додатково просив надати розширену довідку ОК-5 та роз`яснити порушення норм Конституції України, рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 в частині зменшення коефіцієнта трудового стажу з 1,35 до 1,0 та пояснити ігнорування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ та листа Мінсоцполітики України від 14.01.2022 №152/196-22.
Листом від 27.01.2023 №768-175/Х-03/8-2300/23 пенсійний фонд повідомив про відсутність підстав для переведення на пенсію за віком, оскільки позивач продовжує працювати, та з 01.03.2023 набуде право на проведення перерахунку відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» а з 01.04.2023  без додаткового звернення  буде проведений позивачеві перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу з 01.06.2020 та заробітної плати в разі доцільності (на найбільш вигідних умовах). 
Крім того, вказаним листом роз`яснено порядок здійснення перерахунку пенсії та про отримання довідки ОК-5, повідомлено вид, розмір, складові та здійснення перерахунку пенсії позивача. 
При цьому, позивач звернувся із заявою від 01.05.2023 (вх. 17434/23 від 04.05.2023) до суду, де зазначає про протиправність «дій» відповідача у не нарахуванні додаткової пенсії відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону №796 з покликанням на призначення іншим особам (а.с. 60).
Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву-звернення ОСОБА_1 від 04.01.2023 із окресленням наявності/відсутності підстав для перерахунку пенсії відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону №796 у контексті застосування нормативно-правових актів під час призначення пенсії позивачеві за Законом №1058 із урахуванням приписів Закону №796.
Втім, позовні вимоги про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у призначенні ОСОБА_1 додаткової пенсії відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність, оскільки у зверненні довільної форми від 04.01.2023 (реєстрація 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23) позивач такого прохання/бажання не висловлював.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII  (далі - Закон № 796-XII).
У силу вимог ст. 1 Закону № 796-XII встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Отже, метою та завданнями цього Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Згідно з частинами першою та другою статті 39 Закону №796-XII громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
У силу вимог статті 50 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;
- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;
- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Згідно статті 51 вказаного Закону особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 56 Закону №796-XII закріплено, що час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, вказаними нормами закріплено розміри пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію та доплати до пенсії.
Як свідчать матеріали справи, 04 січня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід на пенсію за віком, перерахунок та видачу розширеної довідки форми ОК-5, що зареєстрована відповідачем 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23. 
У вказаній заяві ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок пенсії із врахуванням набутого страхового стажу за останні три роки з коефіцієнтом трудового стажу 1,35, а не 1,0 відповідно до частини четвертої ст. 42, частини третьої ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Додатково просив надати розширену довідку ОК-5 та роз`яснити порушення норм Конституції України, рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 в частині зменшення коефіцієнта трудового стажу з 1,35 до 1,0 та пояснити ігнорування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ та листа Мінсоцполітики України від 14.01.2022 №152/196-22.
Листом від 27.01.2023 №768-175/Х-03/8-2300/23 пенсійний фонд повідомив про відсутність підстав для переведення на пенсію за віком, оскільки позивач продовжує працювати, та з 01.03.2023 набуде право на проведення перерахунку відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» а з 01.04.2023  без додаткового звернення  буде проведений позивачеві перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу з 01.06.2020 та заробітної плати в разі доцільності (на найбільш вигідних умовах). 
Крім того, вказаним листом роз`яснено порядок здійснення перерахунку пенсії та про отримання довідки ОК-5, повідомлено вид, розмір, складові та здійснення перерахунку пенсії позивача. 
При цьому, суд зауважує, що відмови у перерахунку пенсії позивачу відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону №796-XII відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.01.2023 на заяву від 04.01.2023 не містить.
У свою чергу, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).
Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
У силу вимог пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що за результатами розгляду заяви особи територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів зобов`язаний прийняти відповідне рішення, та у виключних випадках цей строк може бути подовжено, але не більше ніж на 15 днів.
У даному випадку, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах пенсійним фондом не приймалось рішення про перерахунок позивачу пенсії або рішення про відмову у призначенні додаткової пенсії відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796.
Натомість Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області лише листом від від 27.01.2023 повідомило позивача лише про наслідки розгляду такої заяви.
Тобто, у даному випадку, лист відповідача не є індивідуальним актом в розумінні КАС України, а відповідачем не приймалось рішень, які обмежують реалізацію соціальних гарантій позивача чи які свідчать про відмову у виконанні законних вимог.
Таким чином, відповідач без прийняття мотивованого індивідуального акта у формі рішення щодо виду пенсії у контексті обов`язків належного врядування не продемонстрував і не підтвердив доказами вжиття заходів щодо з`ясування змісту звернення від 04.01.2023, що свідчить про необхідність визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області під час розгляду заяви позивача від 04.01.2023.
Як наслідок, належним способом захисту порушеного права у даному випадку є необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2023 (реєстрація 06.01.2023 вх. 175/Х-2300-23) з урахуванням висновків суду.
При цьому, позовні вимоги про зобов`язання?Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії відповідно до ст. 49, 51, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796 задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність.
З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                            В.П. Мельничук