ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 березня 2024 року
м. Київ
справа № 179/1968/21
провадження № 51-6523 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника (у режимі відеоконференції)                    ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року та касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040470000137 від 18 березня 2020 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до якого застосовані заходи медичного характеру
за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч.  1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Петрівського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.
Відповідно до обставин, детально викладених у рішенні місцевого суду, ОСОБА_7 17 березня 2020 року в період з 20:00 до 20:15, перебуваючи в с.  Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, шляхом пошкодження навісного замка на дверях на господарському приміщенні - літній кухні на території належного ОСОБА_9 домоволодіння, яке розташовано на АДРЕСА_2 , проник усередину й таємно викрав належне ОСОБА_10 майно, чим спричинив останньому матеріальні збитки на загальну суму 2500 грн.
У період з 19:30 24 серпня 2020 року до 07:30 25 серпня 2020 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_11 та розташоване на АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, вартістю 1750 грн.
Далі ОСОБА_7 шляхом пошкодження навісного замка на господарському приміщенні, проник у його середину, звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, спричинивши останньому матеріальні збитки на загальну суму 7868 грн.
У період з 01 по 05 вересня 2020 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_12 та розташоване на АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав належне йому майно, спричинивши матеріальні збитки на загальну суму 5728,90 грн.
У період з 22:00 01 жовтня 2020 року до 07:00 02 жовтня 2020 року, перебуваючи в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 пройшов на неогороджену територію домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_13 , що розташовано на АДРЕСА_5 , шляхом пошкодження навісного замка проник до господарського приміщення вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно заволодів належним ОСОБА_13 мотоциклом, що був у вжитку, марки «Viper ZS200N», 2013 року виготовлення, чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,чим спричинив потерпілому матеріальні збитки в сумі 17160,39 грн.
У період часу з 22:00 01 жовтня 2020 року до 07:00 02 жовтня 2020 року, перебуваючи в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 проник на територію вищевказаного домоволодіння і шляхом пошкодження навісного замка проник до господарського приміщення, звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_13 майно, спричинивши останньому матеріальні збитки на загальну суму 3739,50 грн.
У період з 19 до 20 грудня 2020 року, в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 проник на територію належного ОСОБА_14 домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_6 , шляхом пошкодження навісного замка на дверях житлового будинку, проник усередину, звідки викрав належне ОСОБА_14 майно, спричинивши йому матеріальні збитки на суму 2010 грн.
У період з 05 до 08 січня 2021 року, перебуваючи в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 проник на територію належного ОСОБА_15 домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав належне їй майно, спричинивши матеріальні збитки на загальну суму 6747 грн.
У період з 14 до 15 січня 2021 року в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_16 , яке розташоване по АДРЕСА_8 , і таємно викрав належне їй майно, чим спричинив останній матеріальні збитки на суму 2250 грн.
У період з 15 грудня 2020 року до 03 квітня 2021 року, перебуваючи в с.  Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння ОСОБА_17 , яке розташоване на АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав належне йому майно. Далі ОСОБА_7 шляхом пошкодження навісного замка на господарському приміщенні, проник усередину, звідки таємно викрав належний ОСОБА_17 велосипед марки «Україна», спричинивши матеріальні збитки на загальну суму 9781,50 грн.
Крім того, у не встановлений слідством час та місці, ОСОБА_7 придбав наркотичну речовину - канабіс для власних потреб без мети збуту. Після цього, цю речовину загальною масою в перерахунку на висушену речовину 37,079 г він залишив зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для власних потреб без мети збуту.
Також, у не встановлений слідством час та місці ОСОБА_7 привласнив собі ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, тим самим придбав вибухову речовину, перевіз її до свого домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_10 , де її зберігав.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року про застосування стосовно ОСОБА_7 заходів медичного характеру - без змін.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
У касаційній скарзі та в доповненнях до неї прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону й неповноту судового розгляду, просить скасувати оскаржуване судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги зазначає, що:
·                    під час досудового розслідування були встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, проте не було ухвалено постанову про зміну порядку досудового розслідування та процесуального статусу ОСОБА_7 , що порушило порядок надання доступу сторонам до матеріалів справи і завершення досудового розслідування;
·                    було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки свідків та потерпілих суд не допитав, докази у справі належним чином не досліджено, а  також не з`ясовано обставин з метою підтвердження законності проведених слідчих дій;
·                    розгляд справи апеляційним судом, усупереч приписам ст. 512 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), проведено за відсутності законного представника ОСОБА_7 ;
·                    ухвала апеляційного суду не відповідає положенням статей 370 та 419 КПК України.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити кримінальне провадження.
На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги зазначає, що:
·                    факт вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь не доведений поза розумним сумнівом, а тому вказане кримінальне провадження підлягало закриттю;
·                    розгляд кримінального провадження здійснено за відсутності потерпілих та свідків;
·                    постанови про зміну порядку досудового розслідування не ухвалено, а тому відсутня зміна раніше набутого ОСОБА_7 статусу з підозрюваного на особу, стосовно якої надалі можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру;
·                    доручення прокурора щодо повідомлення про завершення досудового розслідування оформлено неналежним чином та стосується лише захисника. Зі змісту цього ж доручення прокурор одночасно дійшов висновку про достатність підстав для складання саме обвинувального акта;
·                     ОСОБА_7 безпосередньо не був повідомлений про завершення досудового розслідування та йому не надавався доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, у зв`язку з чим усі докази є недопустимими;
·                    суд першої інстанції скасував арешт на майно, накладений ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021  року, лише під час ухвалення остаточного рішення по суті, що є порушенням ч. 3 ст.  315 КПК України;
·                    місцевий суд безпосередньо не дослідив у повному обсязі відеозаписи, які є додатками до протоколів обшуків, та вилучені наркотичні засоби;
·                    суди, порушуючи приписи ст. 95 КК України, не встановлювали стану здоров`я ОСОБА_7 для застосування до нього примусових заходів медичного характеру, необґрунтовано відмовили в задоволенні клопотання про виклик експерта ОСОБА_18 та перешкоджали стороні захисту у виклику експерта ОСОБА_19 ;
·                    апеляційний суд безпідставно відмовив стороні захисту в повторному дослідженні доказів;
·                    ухвала апеляційного суду не відповідає приписам статей 370 та 419 КПК України, оскільки поза увагою цього суду залишився ряд доводів апеляційної скарги.
Заперечень на касаційні скарги до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 частково підтримала касаційні скарги сторони обвинувачення та сторони захисту, просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Захисник ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу та частково касаційну скаргу прокурора.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в  оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи  іншого доказу.
Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За правилами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 419 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права; при залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено правові підстави, на яких подану скаргу визнано необґрунтованою.
Процесуальні вимоги, засновані на вмотивованій незгоді та обґрунтованому запереченні правильності висновків місцевого суду щодо встановлених обставин, зобов`язують апеляційний суд надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й  зіставити з наявними у справі матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. У разі залишення заявлених вимог без задоволення в судовому рішенні має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
За результатами перевірки доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має обов`язок усунути (у разі встановлення) допущені місцевим судом недоліки та суперечності, вжити заходів для дотримання процесуальних прав усіх учасників провадження і постановити законне та обґрунтоване судове рішення. Жодна норма кримінального процесуального закону як установлений імперативний припис не звільняє апеляційний суд від указаного вище обов`язку.
Утім суд апеляційної інстанції під час розгляду цього кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , на переконання Верховного Суду, таких вимог не дотримався.
Як убачається з матеріалів справи, за наслідком судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, та застосував до останнього примусові заходи медичного характеру.
На вказану ухвалу місцевого суду сторона захисту подала апеляційну скаргу, доводи в якій є фактично аналогічними доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_6 .
За наслідками апеляційного розгляду суд визнав апеляційну скаргу сторони захисту необґрунтованою та залишив її без задоволення, а вирок місцевого суду залишив без змін.
Погоджуючись з ухвалою місцевого суду, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що докази є послідовними та взаємоузгодженими й у своїй сукупності свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України. Водночас цей суд, указуючи на безпідставність зазначених в апеляційній скарзі доводів, фактично обмежився лише посиланням на докази, які були наведені в ухвалі місцевого суду, та зазначив формальні мотиви, з яких визнав апеляційну скаргу сторони захисту необґрунтованими.
Як убачається з апеляційної скарги сторони захисту, захисник наголошував на тому, що під час досудового розслідування після виявлення підстав для застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру органом досудового розслідування не було вирішено питання про зміну порядку досудового розслідування, а тому відсутня зміна раніше набутого ОСОБА_7 статусу з підозрюваного на особу, стосовно якої надалі можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Водночас такі доводи апеляційної скарги сторони захисту апеляційний суд залишив поза увагою та без вмотивованої відповіді.
При цьому Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 503 КПК України, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.
Разом з тим матеріали справи не містять відповідної постанови слідчого / прокурора про зміну порядку досудового розслідування.
Як убачається з матеріалів справи, судово-психіатрична експертиза № 156, якою встановлено відсутність у ОСОБА_7 можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, була проведена 19 листопада 2021 року. Проте Суд ураховує те, що надалі органом досудового розслідування фактично будь-яких слідчих дій проведено не було. На виконання положень ст. 290 КПК України 26 листопада 2021 року захиснику ОСОБА_20 був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, про що свідчить відповідний протокол (т. 4, а. п. 80). Далі, 29  листопада 2021 року, сторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин апеляційному суду під час нового апеляційного розгляду необхідно оцінити факт відсутності вказаної постанови з огляду на те, як таке порушення могло вплинути на права ОСОБА_7 під час досудового розслідування та/або порушити їх та чи є таке порушення істотним, що вплинуло на законність й обґрунтованість ухвали місцевого суду.
Крім цього, сторона захисту у своїй апеляційній скарзі також зазначала про те, що факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь не доведено належними та допустимими доказами. Вважала, що місцевий суд не допитав свідків та потерпілих, необґрунтовано відхилив клопотання про допит експерта, не призначив за клопотанням сторони захисту відповідну експертизу, не дослідив усіх доказів, зокрема відеозаписи, які є додатками до протоколів обшуків, порушив право ОСОБА_7 на володіння майном, оскільки своєчасно не розглянув клопотання сторони захисту про скасування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, стверджувала, що місцевий суд, задовольнивши клопотання про допит експерта ОСОБА_18 , надалі відмовив у цьому ж клопотанні, що позбавило сторону захисту можливості в судовому засіданні задавати запитання вказаному експерту. Посилалася на недопустимість товарознавчої експертизи, судової автотоварознавчої експертизи та протоколів упізнання потерпілими своїх речей.
Також сторона захисту вказувала на те, що приналежність потерпілим речових доказів, які згодом виявили у ОСОБА_7 , не встановлена, а за фактом крадіжки мотоцикла потерпілим визнано особу, яка не є власником цього транспортного засобу. Крім того, приналежність зброї та наркотичних засобів саме ОСОБА_7 не доведена, оскільки вказані речі були внесені працівниками поліції до обшукуваних приміщень з метою незаконного притягнення ОСОБА_7 до відповідальності. Зазначала про наявні у справі суперечності щодо адреси проживання ОСОБА_7 . Звертала увагу, що матеріали справи не містять доручення слідчого на проведення іншими співробітниками обшуку. Наголошувала про порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки під час вказаної слідчої дії був відсутній захисник. 
Отже, апеляційний суд не навів в ухвалі обґрунтованих мотивів залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, так само як і спростування численних обставин, на які посилалась сторона захисту.
Водночас суд касаційної інстанції, враховуючи особливості касаційного розгляду, позбавлений можливості здійснити оцінку доказів.
За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й  обґрунтованою, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Ураховуючи зазначене, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст.  438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
З огляду на наявність вищезазначених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам, викладеним у касаційній скарзі, і вважає, що з урахуванням вимог, заявлених у касаційній скарзі захисником, зазначені недоліки може виправити суд апеляційної інстанції в ході нового розгляду кримінального провадження.
Під час нового розгляду справи апеляційному суду слід врахувати наведене, ретельно, використовуючи всі процесуальні можливості, здійснити перевірку всіх доводів сторони захисту, в тому числі викладених в касаційній скарзі, після чого з урахуванням усіх обставин і вимог кримінального процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване, належним чином умотивоване рішення.
 
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
 
ухвалив:
Касаційні скарги прокурора ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                    ОСОБА_3