ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 січня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 396/1527/22
провадження № 22-ц/4809/58/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2023 року у складі судді Цесельської О.С.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
       У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
       В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2014 року розірвано шлюб між ним та ОСОБА_3 , зареєстрований у відділі ДРАЦС Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 10 від 25.02.2012. 
Рішенням Запорізького районний суд Запорізької області від 27 березня 2014 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.02.2014 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач зазначав, що 01 липня 2022 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 . Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_6 . 01 листопада 2022 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області виніс судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочавши стягнення з 19.10.2022 і до досягнення повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, починаючи стягнення з 08.11.2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 трьох років. 
Посилаючись на те, що з народженням двох дітей збільшилась кількість утриманців, в нього змінилося матеріальне становище,  ОСОБА_1  просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь  ОСОБА_3 , на утримання дитини ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2  та на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття – до 12.09.2040 
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2023 року позов задоволено. 
Зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 березня 2014 року у справі № 317/758/14-ц на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2022 року по справі № 396/1284/22 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття – до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
       В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення є незаконним та просить його скасувати в частині зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття до 08.07.2030 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову до ОСОБА_3 відмовити повністю.
       Зазначає, що суд задовольнив вимоги позивача про зменшення розміру аліментів посилаючись лише на твердження позивача, що з нього стягуються аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_6 , без будь-яких доказів погіршення матеріального становища позивача та неможливість сплачувати аліменти у встановлених відповідними судовими рішеннями розмірах.
       Крім того, ОСОБА_2 після отримання судового наказу по справі №396/1284/22 звернулась до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, який судом задоволено та встановлено судом, що ОСОБА_1 є працездатною особою та в змозі сплачувати аліменти. 
Звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу погіршення його матеріального стану, а наявність дружини та сина, на користь яких за рішеннями суду стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.
Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
23 травня 2014 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області ухвалив рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 10).
27 березня 2014 року Запорізький районний суд Запорізької області ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.02.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
01 липня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим 01 липня 2022 року Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на « ОСОБА_8 » (а.с. 12).
Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).
01 листопада 2022 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області виніс судовий наказ відповідно до якого вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочавши стягнення з 19.10.2022 року і до досягнення повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).
25 листопада 2022 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, починаючи стягнення з 08.11.2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 трьох років (а.с.15).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.  
Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Колегія суддів також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_2 має сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та ним сплачуються аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Проте суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу та утримання дружини.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. До таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 16.09.2020 року справа №565/2071/19.
Судом також не взято до уваги, що позивач зареєстрований та проживає з відповідачкою ОСОБА_2 за однією адресою і шлюб між ними не припинено (а.с.6, 9).
Сам по собі факт народження дитини не надає права на зменшення розміру аліментів (з 1/4 частини на 1/6). Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, районний суд належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), не провівши належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача, а також інтересів дитини.
Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу та утримання дружини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.
Оскільки позивач не надав доказів погіршення його матеріального становища, не обґрунтував саме таке зменшення, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_3 . 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстаав передбачених ст. 376 ЦПК України в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 . В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядалося.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 1488,60 грн.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати, понесені за подання апеляційної скарги в розмірі 1488,60 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань

Судді                                                                                        О.Л. Дуковський

                                                                                       Л.М. Дьомич