ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/10545/23
Номер провадження 22-ц/818/290/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року                                                          м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Бурлака І.В., Яцина В.Б., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року в складі судді Новіченко Н.В. у справі № 643/10545/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн кожним позивачем окремим платіжним документом. 
17 жовтня 2023 року на виконання вказаної ухвали суду позивачем ОСОБА_2 подано заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанції про сплату судового збору ОСОБА_5 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_4 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_1 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_3 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_2 у розмірі 214,72 грн, а не в розмірі 1 073,60 грн кожним позивачем окремим платіжним документом, як було визначено ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачам. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без руху позивачами в повному обсязі не виконані. 
02 листопада 2023 року ОСОБА_2 подано заяву про повернення судового збору. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 про повернення судового збору задоволено. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 72 коп., сплачений згідно квитанції № 4070-2328-7930-2083 від 16 жовтня 2023 року.
Не погодившись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів щодо належного повідомлення скаржника про залишення позову без руху, оскільки оскаржувану ухвалу від 11 жовтня 2023 року він отримав лише 19 жовтня 2023 року, тому вважає, що кінцевою датою усунення недоліків скарги є 29 жовтня 2023 року. Крім того зазначає, що 17 жовтня 2023 року він не подавав заяву про усунення недоліків та не сплачував судовий збір, оскільки заява подана позивачкою ОСОБА_2 і вона сама сплатила за нього та за інших позивачів судовий збір. Зауважив, що суд першої інстанції формально та безпідставно залишив скаргу без руху, що призвело до її незаконного повернення позивачам. Тому просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. 
Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року позовну заяву  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без руху в зв`язку з недодержанням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: не надано до суду доказів на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн кожним позивачем окремим платіжним документом. Запропоновано позивачам протягом 10 днів з моменту отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви (а.с.8-9).
Копія ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року направлялась позивачам на адресу, вказану в позовній заяві: АДРЕСА_1 (а.с.10). 
Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2023 року на виконання вказаної ухвали суду позивачкою ОСОБА_2 подано заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанції про сплату судового збору ОСОБА_5 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_4 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_1 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_3 у розмірі 214,72 грн, ОСОБА_2 у розмірі 214,72 грн (а.с.11-16).
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року позовну заяву  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – визнано неподаною та повернуто позивачам, оскільки в повному обсязі вимоги ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без руху позивачами не виконані (а.с.24-25). 
Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не може, виходячи з наступного.
Згідно зі  статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 175 ЦПК України в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається зі змісту ухвали Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року позовну заяву  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – визнано неподаною та повернуто позивачам, оскільки в повному обсязі вимоги ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без руху позивачами не виконані (а.с.24-25). 
Апеляційний суд критично оцінює висновок суду першої інстанції про повернення позову та визначення, що у цій частині вимоги ухвали є невиконаними в повному обсязі, оскільки суд першої інстанції не мотивував, у якому розмірі позивачі не доплатили судовий збір, або чому розмір судового збору, що сплачений позивачами є невірним. 
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Апеляційний суд наголошує, що мотивованість будь-якого судового рішення в цивільному судочинстві, в цілому, забезпечує:
1) реалізацію загально визначених принципів правосуддя;
2) дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина у сфері правосуддя;
3) можливість здійснення судового контролю за законністю та обґрунтованістю рішень судів попередніх інстанцій;
4) можливість здійснення громадського контролю за якістю судових рішень, проведення їх моніторингу та врахування у практичній діяльності.
Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванилес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Вирішуючи питання про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами недоліки позовної заяви у встановлений строк усунуто не було. При цьому, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що позов було повернуто до перебігу 10 денного строку, наданого судом для усунення недоліків позову.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року направлялась позивачам на адресу, вказану в позовній заяві адресу: АДРЕСА_1 (а.с.10). 
В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з трек-номером 6111202501832, відповідно до якого  ОСОБА_1 20 жовтня 2023 року отримав ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року (а.с.28). 
Отже, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не врахував отримання всіма позивачами копії ухвали без руху від 11 жовтня 2023 року та нормативних строків поштового перебігу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за номером 173/24950.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції не витримавши строку поштового перебігу, не надав можливості особам, які звернулись з позовом, відреагувати на позицію суду щодо усунення її недоліків.
При цьому судом першої інстанції не враховано, що відповідно до змісту положень статті 127 ЦПК України, суд може продовжити строк, встановлений для вчинення процесуальних дій.
Згідно з частиною 2 статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду.
Законодавець не покладає на суд обов`язок продовжити строк на усунення недоліків у разі усунення недоліків позовної заяви частково. При цьому вказані процесуальні правові приписи не позбавляють суд права в разі усунення недоліків не в повному обсязі постановити ухвалу, якою продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції з урахуванням часткового усунення недоліків, визначених ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року не був позбавлений права і можливості продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, тому прийняв передчасне рішення про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачам на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України. 
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і таке порушення норм процесуального права перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки у суду не було законних підстав для повернення позову позивачам через не усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду від 11 жовтня 2023 року до закінчення строку, наданого судом позивачам для усунення цих недоліків, перебіг якого починається після отримання ухвали суду. Крім того, суд першої інстанції не вчинив усіх можливих та необхідних дій, передбачених нормами ЦПК України, не витримав строку поштового перебігу, й не надав можливості особам, які звернулись з позовом, відреагувати на позицію суду щодо усунення недоліків позову та безпідставно повернув позовну заяву особам, які її подали, чим фактично позбавив права на доступ до правосуддя та не врахував, що ніхто безпідставно не може бути позбавлений права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, що передбачене статтею 6 Конвенції .
Отже, виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, в зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню в справі. 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на вищевикладене, ухвала Московського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до Московського районного суду міста Харкова для продовження розгляду.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК  апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 14 лютого 2024 року (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 листопада 2023 року № 3429-IX).
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, в зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, апеляційний суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст. 371 ЦПК України.
Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 379, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року скасувати, справу направити до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2024 року.

Головуючий                                                         Ю.М. Мальований 

Судді                                                                І.В. Бурлака 

       В.Б. Яцина