СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року                                      м. Харків                            Справа № 905/322/23

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у складі:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 905/322/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт",
до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод",
про стягнення 215821,26 грн,-
ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про стягнення 498769,23 грн.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.06.2023 у справі №905/322/23 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" заборгованість у розмірі 215 821,26 грн.
Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2024 у справі №905/322/23 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 13.06.2023 у справі № 905/322/23 залишено без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з заявою (вх.№15221) про ухвалення додаткового рішення у справі, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Проаналізувавши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду у справі  № 905/322/23 колегія суддів зазначає про таке.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Положеннями статті 59 Конституції України  встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3  статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За приписами  статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.
Питання розподілу судових витрат в межах господарського судочинства врегульовано приписами  Господарського процесуального кодексу України:
-за змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України  витрати на професійну правничу допомогу, питання про можливість розподілу яких йдеться в розглядуваному випадку, визначається через пов`язаність з розглядом справи;
-загальне правило про порядок розподілу таких витрат, приведене у ч.4  ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, узалежнене алгоритмом розподілу від результатів розгляду позовних вимог - тобто вирішення справи по суті, що кореспондується з п.5 ч.1 ст.  137  та п.2 ч.5 ст.  238  цього  Кодексу.
Відповідно до ч.2  ст.126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.4  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких за ч.1  ст.123 цього Кодексу  відносяться витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За загальним правилом, відшкодування судових витрат, у тому числі й на професійну правничу допомогу, здійснюється виключно у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом виключно у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №927/26/18).
Згідно з приписами  ст. 221 цього Кодексу, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що позивачем в порядку, передбаченому ст.  42,  46,123,126,129 Господарського процесуального кодексу України, подано заяву про понесення судових витрат на професійну правничу допомогу з дотриманням вимог процесуального законодавства.
Поряд з цим колегія суддів враховує, що заявником до матеріалів справи копії наступних документів: договору про надання правової допомоги №546-14/10/2022 від 14.10.2022, додаткової угоди №15 від 25.09.2023 до договору про надання правової допомоги, акту №15 від 29.11.2023, ордеру на надання правничої (правової) допомоги на ім`я адвоката Кєєр О.С. серія АН№1245858.
Пунктом 1.1 договору №564-14/10/2022 про надання правової допомоги від 14.10.2022, укладеного між позивачем (клієнт) та Адвокатським об?єднанням "РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП" (адвокатське об?єднання), встановлено, що клієнт доручає, а адвокатське об?єднання приймає на себе зобов?язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього.
За умовами цього договору, гонорар адвокатського об?єднання за цим договором складається з вартості наданих послуг (поточне супроводження), що оплачується клієнтом по рахунках-фактурах (пп. 4.1.1 п. 4.1 договору). При розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п. 4.1 даного договору враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками та тарифна сітка адвокатського об`єднання (п. 4.6 договору).
Даний договір укладений терміном 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) (п. 7.1 договору).
Додатковою угодою №15 від 25.09.2023 року погоджено, що гонорар адвокатського об`єднання за комплексне супроводження судової справи №905/322/23, яка буде розглядатися у Східному апеляційному господарському суді за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на рішення Господарського суду Донецької області від 13.06.2023 становить фіксовану суму у розмірі 30000,00 грн.
Згідно п. 2 зазначеної додаткової угоди гонорар адвокатського об`єднання повинен бути сплачений клієнтом протягом 60 днів після набрання законної сили рішення суду.
З акта надання послуг №15 від 08.11.2023  вбачається, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо представництва, захисту прав та інтересів клієнта у судовій справі №905/322/23, яка розглядалася у Східному апеляційному господарському суді за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на рішення Господарського суду Донецької області від 13.06.2023 (п. 1 акту).   
Даний акт не містить конкретизованого переліку послуг, що були надані адвокатським об?єднанням і яка вартість кожного виду наданих послуг. Матеріали справи не містять заяви відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, разом з тим колегія суддів зазначає про таке.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України     суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою     статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Східний апеляційний господарський суд дослідив обсяг виконаних робіт представником позивача з надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції, а саме подання відзиву на апеляційну скаргу, та вважає, що витрати на правову допомогу є завищеними і неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) саме в суді апеляційної інстанції, які не відповідають критерію розумності їх розміру. Адже правова позиція позивача, наведена у відзиві на апеляційну скаргу, суттєвим чином не відрізняється від його правової позиції і обґрунтування позовної заяви. Суд ураховує, що така категорія справ є незначної складності та не потребує значних зусиль чи високої кваліфікації адвоката для її ведення. За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе задовольнити заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції частково в сумі 10000,00 грн.
Таким чином, ураховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги складність справи та виконані роботи та з огляду на те, що суд апеляційної інстанції вважає завищеним заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу, сума витрат за надання правничої допомоги, визначена позивачем у заяві підлягає зменшенню з заявлених 30000,00 грн до 10000,00 грн.
З урахуванням наведеного та відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції зменшує суму витрат на надання професійної правничої допомоги в Східному апеляційному господарському суді, які позивач просить покласти на відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги на рішення суду у справі №905/322/23 задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, б.1, ідентифікаційний код юридичної особи – 00191075) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" (84313, Донецька область, м.Краматорськ, бульв. Машинобудівників, б.53, оф.2, ідентифікаційний код юридичної особи – 41617268) 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В іншій частині заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертна організація "Стандарт" залишити без задоволення.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                         В.В. Россолов  

Суддя                                                                                                О.І. Склярук  

Суддя                                                                                                В.С. Хачатрян